Провадження №1-в/127/775/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижин Вінницької області, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, раніше неодноразово судимого, зокрема 03.12.2020 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)", відбув частину покарання, стягнень не мав, став не шлях виправлення. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що стягнень не має, режиму не порушував, має намір одружитися та побудувати сім`ю. Вважає, що став на шлях виправлення. Просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримала із наведених у ньому підстав та просила клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання засудженого. Зазначив, що як вбачається з характеристики, яка міститься в особовій справі засудженого, він характеризується посередньо. Засуджений один раз заохочувався, однак непрацевлаштований, заробітну плату не отримує, до суспільно корисної діяльності не залучався. Вважає, що не доведено, що засуджений став на шлях виправлення, а тому в задоволенні клопотання просив відмовити.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.12.2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.12.2020 року набрав законної сили та звернутий до виконання.

Згідно з частинами 1- 3 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Уразі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Як вбачається з матеріалів клопотання та з оглянутої в судовому засіданні особової справи засудженого, початок строку покарання рахується з 03.02.2021 року, кінець строку покарання - 18.08.2022 року.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 31.03.2021 року по 18.10.2021 року відбував покарання у Державній установі "Миколаївська виправна колонія (№50)". За час перебування у даній установі характеризується позитивно, Заходи стягнення до засудженого не застосовувалися, мав одне заохочення.

З 27.08.2019 року по 31.03.2021 року та з 18.10.2021 року по даний час утримується в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 від 14.12.2021 року, наданої на запит суду, за час відбування покарання в установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)" засуджений характеризується посередньо, заходи стягнення і заохочення не застосовувалися. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. По відношенню до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих правовідносин. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Дотримується вимог пожежної безпеки. Підтримує родинні зв`язки. На профілактичному обліку не перебуває. Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення визначеної з використанням підсистеми "КАСАНДРА" Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, у засудженого ОСОБА_3 встановлено середній рівень ризику.

Крім того, 03.09.2021 року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області засудженому ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 був неодноразово засуджений, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини.

На даний час здійснюються судові провадження, де він є обвинуваченим.

Як вбачається з довідки про наявність стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_3 від 30.06.2021 року, засуджений не мав стягнень.

Як вбачається з виписки з наказу №112 "Про заохочення засудженого" від 09.07.2021 року, за зразкову поведінку, сумлінне ставлення до праці в майстерні установи та по підсумках роботи за 2 квартал 2021 року засудженому ОСОБА_3 оголошено заохочення.

Крім того, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 непрацевлаштований, доходів немав, до суспільно корисної діяльності не залучався, характеризується посередньо.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Лише одне заохочення, застосоване адміністрацією установи до засудженого, не доводить того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про заміну засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -
У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя