Справа № 951/218/21
Справа № 1-кп/951/62/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова матеріали кримінального провадження за №0000018 від 10 лютого 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, монтера колії ВП «Ходорівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця», не депутата, на утриманні якого знаходяться троє неповнолітніх дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
у період часу з 19 жовтня 2018 року по 07 лютого 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де він проживає разом із своєю дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , що як наслідок призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя.

Так, 19 жовтня 2018 року близько о 19 години 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи, що завдає психологічних страждань, вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 , з якою вчинив сімейний скандал в ході якого, висловлювався нецензурними словами в адресу останньої, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск, але реальних дій не вчиняв.

За вказаним фактом, постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2019 року у справі №3/600/12/2019 ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10-ти (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Надалі продовжуючи свої умисні протиправні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства, 09 червня 2019 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 , психологічне насильство, яке проявились у тому, що ОСОБА_4 , висловлювався в адресу ОСОБА_5 , нецензурними словами, словесно погрожував їй фізичною розправою, але реальних дій не вчиняв, внаслідок чого ОСОБА_5 , було спричинено психологічні страждання.

За вказаним фактом, постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2019 року у справі №3/600/364/2019, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25-ти (двадцяти п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Окрім цього, 17 лютого 2020 року близько 18 години 30 хвилин перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи, що завдає психологічних страждань, знову вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 , з якою вчинив сімейний скандал, висловлюючись нецензурними словами в адресу останньої, погрожуючи їй при цьому фізичною розправою, внаслідок чого вчинив психологічний тиск щодо останньої, без реальних дій.

За вказаним фактом, постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року у справі №3/951/139/2020, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30-ти (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

В подальшому, 02 лютого 2021 року близько 16 години 30 хвилин перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи, що завдає психологічних страждань, знову вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 , в ході якого вчинив сімейний скандал, висловлюючись нецензурними словами в адресу останньої, погрожуючи їй при цьому фізичною розправою, внаслідок чого вчинив психологічний тиск щодо останньої, без реальних дій.

Надалі, не припиняючи своїх протиправних дій по відношенні до свої дружини ОСОБА_5 , 07 лютого 2021 року близько 15 години 30 хвилин перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно вчинив відносно останньої, психологічне насильство, яке проявились у тому, що ОСОБА_4 , висловлювався в адресу ОСОБА_5 , нецензурними словами, словесно погрожував їй фізичною розправою, але реальних дій не вчиняв, внаслідок чого ОСОБА_5 , було спричинено психологічні страждання.

За вказаними фактами постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2021 року у справі №3/951/136/2021, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20-ти (двадцяти ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Незважаючи на те, що Козівським районним судом Тернопільської області на ОСОБА_5 , неодноразово накладались адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, останній на шлях виправлення не став, та повторно вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_5 .

Зокрема, 10 лютого 2021 року ОСОБА_5 , повторно звернулась з письмовою заявою в відділ поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області з приводу того, що її чоловік ОСОБА_4 , 10 лютого 2021 близько 09 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем їх спільного проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно вчинив відносно неї психологічне насильство, яке проявились у тому, що ОСОБА_4 , висловлювався у її сторону нецензурними словами, словесно принижував та погрожував фізичною розправою.

Не припиняючи свої злочинні дії, цього ж дня, ОСОБА_4 після вчиненого домашнього насильства по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем роботи останньої, близько 11 години 00 хвилин, повторно вчинив сварку із своєю дружиною, вході якої привселюдно висловлювався у її сторону нецензурними словами, словесно принижував її та погрожував фізичною розправою, проте реальних дій не вчиняв.

Відомості за вказаним фактом 10 лютого 2021 року внесено до ЄРДР за №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Вказаними неодноразовими та систематичними діями впродовж тривалого часу, ОСОБА_4 заподіяв своїй дружині ОСОБА_5 систематичних психологічних страждань, що виразилось в погіршенні якості її життя, оскільки остання неодноразову змушена була поспіх залишати свою оселю у будь-яку пору доби, тим самим намагаючись припинити домашні скандали та психологічне насильство щодо неї зі сторони свого чоловіка.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми протиправними діями, які виразились в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства що виразилось в погіршенні якості життя його дружини ОСОБА_5
Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурором, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2021 року, оголошено угоду про примирення, укладену 08 грудня 2021 року в смт. Козова між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 126 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, а саме 160 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, які роз`яснені потерпілій ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_4 .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В силу ч. 2 ст. 469 КПК України угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вказала, що саме вона є ініціатором укладення відповідної угоди. Пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду. Запевнила суд, що укладення такої угоди є добровільним, без застосування щодо неї насильства, примусу, погроз або обіцянок

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено кримінальний правопорушення, а саме умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи та погіршенні якості її життя, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 126-1 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, оскільки санкція ст.126-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, що дає можливість підписання даної угоди.

Також, судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1ст. 473 КПК України.

Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, думку потерпілої, пояснення ОСОБА_4 , вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в ОСОБА_4 , що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Дослідженням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем проживання характеризується негативно, за місцем роботи - позитивно, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Потерпіла та обвинувачений спільно виховують трьох дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Суд вважає за необхідне виключити зазначену в обвинувальному акті як обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, оскільки така обставина вказана в ст 126-1 КК України, як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити вирок, яким затвердити угоду про примирення від 08.12.2021, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази відсутні. Судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 судом не обирався, підстави для його обрання на теперішній час також відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 08 грудня 2021 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони у кримінальному провадженні №0000018 від 10 лютого 2021 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно дост. 476 КПК України потерпілий та прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

Обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

Потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6 чи ч.7 ст. 474 КПК України;

Прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1