Справа № 214/1757/21
1-кс/214/16/22
У Х В А Л А
Іменем України

31 січня 2022 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

У своїй скарзі, підтриманій в судовому засіданні, заявник просить суд скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 29.10.2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного 23 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001214 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення, в якій послалась, зокрема, на те, що зазначена ухвала постановлена без дослідження всіх обставин справи та без надання належної оцінки зібраним під час досудового розслідування доказам, тому, на її думку, постанова не відповідає вимогам т 110 КПК України.

Старший слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши скаргу з додатками та матеріали кримінального провадження №0001214, суд приходить до такого.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів вищевказаного кримінального провадження, оскаржувана постанова ґрунтується лише письмових поясненнях ОСОБА_6 та на свідченнях потерпілої ОСОБА_7 , оцінивши які, слідчий прийшов до висновку, що дії ОСОБА_6 не підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 156 КК України, а також, що в діях ОСОБА_6 відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

При цьому слідчий не допитав самого ОСОБА_6 , а обмежився тільки його письмовими поясненнями, не перевіривши їх та не давши їм належної оцінки, а також не давши належної оцінки показанням потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , не співставив їх між собою та з обставинами, повідомленими потерпілою ОСОБА_7 .

Також, закриваючи кримінальне провадження, слідчий послався на відсутність в діях ОСОБА_6 ознак злочинів, передбачених ст. 156 та ч. 3 ст. 153 КК України, не вбачаючи у разі існування для цього підстав можливості перекваліфікувати його дії.

Таким чином, суд приходить до переконання, що слідчий, мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження, не дав належну оцінку всім отриманим доказам та проведеним слідчим діям, не спів ставив їх з обставинами вчинення злочину, на які посилалась у своїй заяві ОСОБА_4 , що порушує встановлені чинним КПК України вимоги щодо змісту постанови слідчого про закриття кримінального провадження, яка має бути обґрунтованою і відповідати на всі поставлені заявником питання, які виключать можливість подальшого розслідування провадження, і, як наслідок, обумовлюють його закриття.

Отже, зважаючи на все викладене, суд приходить до висновку про невиконання слідчим під час досудового розслідування вимог зазначених вище процесуальних норм, а відтак скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 29.10.2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного 23 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001214 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено та проголошено 04 лютого 2022 року.