печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про обрання підозрюваному у кримінальному провадженні № 00000559 ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернуся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного в кримінальному провадженні № 00000559 від 29.06.2021 ОСОБА_3 .

В обґрунтування доводів клопотання слідчий зазначає, що слідчими Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000559 від 29.06.2021, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у проханні надати неправомірну вигоду для себе та одержанні неправомірної вигоди службовою особою за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

16.08.2021 о 10 год. 27 хв. ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

17.08.2021 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому на твердження сторони обвинувачення необхідність застосування відносно ОСОБА_3 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлюється не тільки наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, але й наявністю ризиків, визначених п.п.1 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, прокурор в своєму клопотанні зазначає, що без застосування вказаного запобіжного заходу ОСОБА_3 може: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики за переконання сторони обвинувачення підтверджуються наступним.

Підозрюваний ОСОБА_3 , виконуючи свої службові обов`язки на посаді декана факультету №1 Харківського національного університету внутрішніх справ має значний стаж роботи в правоохоронному органі, а відтак особисті зв`язки з іншими особами в правоохоронних органах та органах державної влади, що свідчить про те що, підозрюваний ОСОБА_3 перебуваючи на волі, може використати свої повноваження та зв`язки для уникнення від кримінальної відповідальності шляхом знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджує ризик передбачений п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України;

- оскільки у ході досудового розслідування на даний час не допитано всіх свідків, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час розслідування, та перевіряється причетність інших осіб до вчинення вказаного злочину, підозрюваний ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на зазначених осіб, або іншим чином затягувати із проведенням слідчих та процесуальних дій, що підтверджує ризик передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України;

- ОСОБА_3 може вчинити нові кримінальні правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин та/або продовжити свою злочинну діяльність та з метою ухилення від слідства може з високою імовірністю залишити територію України, що підтверджує ризик передбачений п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином слідчий в своєму клопотанні, зважаючи на викладене, вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_3 просить застосувати до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 169 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 400 500 гривень.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти доводів клопотання, вважаючи клопотання безпідставним. Зазначили як про необґрунтованість підозри так і про відсутність будь -яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. В задоволенні клопотання просили відмовити. Заперечення надали в письмовому вигляді, які долучені до матеріалів справи.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Зважаючи на зазначені вимоги закону, слідчий суддя при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджує такі обставини:

1. чи є обґрунтованою підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує сторона обвинувачення.

3. Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Обставини згідно ст. 178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5. Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

При цьому, дослідження обставин, зазначених у пунктах 3-5 доцільно здійснювати в межах окремих питань, для яких ці обставини мають значення.

Що стосується обґрунтованості підозри, слідчий суддя звертає увагу на те, що оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідча суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Звертаючись до матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, та обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування за вказаних в клопотанні обставин доводиться даними, які містяться в долучених до клопотання: заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_8 від 29.06.2021; показаннях свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколах оглядів від 02.07.2021, від 20.07.2021 та від 12.08.2021; протоколах огляду та вручення грошових коштів від 29.07.2021 та від 16.08.2021; положенні про факультет №1 Харківського національного університету внутрішніх справ; наказі по особовому складу Харківського національного університету внутрішніх справ від 11.12.2015 №223 о/с; посадовій інструкції декана факультету №1 Харківського національного університету внутрішніх справ; протоколах обшуків від 16.08.2021 та вилучені в ході зазначених слідчих дій документи і речі; постановах від 16.08.2021 про визнання вилучених речей та документів речовими доказами.

Щодо оцінки заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя надходить до наступного.

З приводу заявленого ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, слід зазначити, що в клопотанні поданому на розгляд слідчому судді взагалі відсутнє обґрунтування підстав вважати наявність такого ризику, одночасно прокурором в судому засіданні таких даних також не наведено. Саме по собі твердження прокурора, що ОСОБА_3 з високою ймовірністю може покинути територію України, зважаючи на сталі соціальні зв`язки наявні у підозрюваного, виключно позитивні характеристики виключають реальну можливість такого переховування.

Аналогічно стороною обвинувачення не наведено жодних підстав вважати наявним ризик того, що ОСОБА_3 може вчинити нові кримінальні правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин та/або продовжити свою злочинну діяльність.

Щодо ризику впливу на інших учасників кримінального провадження, слідчий суддя критично ставиться до загальних доводів прокурора, що є інші особи, вплив на яких може мати ОСОБА_3 оскільки такі доводи є неконкретними та, відповідно, недоведеними.

Щодо ризику знищення, ховання або спотворення речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя звертає увагу на те, що обставини, що розслідуються, відбулися порівняно недавно. Проте, з цього часу орган досудового розслідування проводив слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, спрямовані на відшукання доказів. Сторона обвинувачення не зазначає, які саме слідчі дії ще необхідно виконати, які докази не було відшукано, а тому твердження сторони обвинувачення не можна вважати обґрунтованими. Тому, такий ризик не доведено.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що прокурор у судовому засіданні не довів, що є додаткові (інші) способи на даному етапі кримінального провадження перешкоджати кримінальному провадженню, а окрім того, такі доводи без конкретизації обставин, не є індивідуальним обґрунтуванням законності застосування тримання під вартою відповідно до конкретних фактів справи, чого вимагає Європейський суд з прав людини. (див. рішення «Луценко проти України»). Таким чином, даний ризик стороною обвинувачення також не доведено.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

З положень вказаної статті в сукупності з принципом кримінального провадження, закріпленому в в ст. 22 КПК України змагальності сторін, випливає, що обов`язок доведення всіх обставин, визначених ч.1 ст. 194 КПК України лежить виключно на прокурору.

В судовому засіданні прокурором не доведено наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29 Конституції України, ст. ст. 7, 177, 182,183, 193, 309 КПК України, ст. 5, 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, слідчий суддя ,

УХВАЛИВ:
Клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1