Справа № 472/756/21
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2022 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Веселинове Миколаївської області кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0000364 від 19.09.2021 року, та за №0000365 від 19.09.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; обвинуваченого - ОСОБА_3 ; захисника ОСОБА_8 ; потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; представника потерпілого ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 19.09.2021 року приблизно о 05:30 годині, знаходячись в АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла безпосередньо перед нанесенням тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_9 один удар кулаком в область голови, в результаті чого спричинив потерпілій тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці потилиці, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому проступку визнав повністю, суду пояснив, що не пам`ятає чи бив він потерпілу чи ні, оскільки був дуже п`яний.
Потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 19.09.2021 р. приблизно о 05:30 год. ранку на подвір`ї погасло світло. Вийшла на вулицю, щоб подивитися, що сталося, в цей час на вулиці стояв ОСОБА_12 , вона його запитала навіщо він вимкнув світло. Після чого обвинувачений зайшов до квартири в якій була вона та її чоловік ОСОБА_10 , і почав погрожувати їм. Потім ОСОБА_3 вийшов на вулицю та почав бити лічильник і паркан. ОСОБА_10 та вона намагалися заспокоїти ОСОБА_13 , але він на зауваження не реагував. Після чого ОСОБА_9 зайшла до квартири, щоб зателефонувати до поліції, однак телефон був розряджений. Вийшовши на вулицю вона помітила, що її чоловік присів, а ОСОБА_14 його по голові. Після чого вона лягла на свого чоловіка ОСОБА_10 , чим закрила його від ударів ОСОБА_13 , а останній три рази вдарив її по голові. При нанесенні ударів ОСОБА_15 , вона почала просити його, щоб він її не бив, в результаті чого останній припинив побиття.
Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина доведена і підтверджується письмовими доказами безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

- Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000364 від 19.09.2021 року згідно якого, заяву потерпілої ОСОБА_9 внесено до ЄРДР за фактом вчинення ОСОБА_3 злочину за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України.

- Заявою ОСОБА_9 від 19.09.2021 р., яка просить прийняти міри до її сусіда ОСОБА_3
- Заявою ОСОБА_9 від 19.09.2021 р., яка просить долучити до матеріалів кримінального провадження довідку з Веселинівської райлікарні від 19.09.2021 р.

- Довідкою Веселинівської райлікарні від 19.09.2021 р, яка видана ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тім, що в неї виявлено гематому в потиличній області.

- Постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 19.09.2021 р., якою визнано як речовий доказ медичну довідку Веселинівського ЦРЛ на ім`я ОСОБА_9 , яка долучена 19.09.2021 р. потерпілою ОСОБА_9 до матеріалів кримінального провадження.

- Постановою про призначення судово медичної експертизи від 20 вересня 2021 року.

- Висновком експерта №354 від 20.09.2021 року, згідно якого у ОСОБА_9 крововилив в ділянці потилиці. Тілесні ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета. Тілесні ушкодження виникли до звернення в лікарню, куди остання звернулася 19.09.2021. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року пункт 2.3.5. крововилив в ділянці потилиці відноситься до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження могли виникнути від однієї травматичної дії. На тілесних ушкодженнях не відобразилась поверхня травмуючого предмета. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару рукою, ногою. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, не виключається вірогідність утворення їх внаслідок одноразового падіння з положення стоячи та ударів об тверду поверхню.

Захисник ОСОБА_8 просив суд визнати недопустимим доказ Протокол проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2021 року, з фототаблицями до нього та схемою, за участю потерпілої ОСОБА_9 , так як відтворення подій в протоколі не відповідають дійсності та суперечать показам потерпілої ОСОБА_9 наданої в судовому засіданні.

Суд визнає недопустимим доказом Протокол проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2021 року, з фототаблицями до нього та схемою, за участю потерпілої ОСОБА_9 , який був проведений в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Потерпіла ОСОБА_9 показала, як 19.09.2021 р. о 05:30 год. між нею та ОСОБА_3 виник конфлікт в ході якого ОСОБА_3 спричинив їй тілесні ушкодження. Потерпіла ОСОБА_9 показала, що відстань від неї до ОСОБА_3 складала 0,5 м, а він в цей час знаходився у положенні сидячи зверху на ОСОБА_10 , якому спричинив тілесні ушкодження. Як показала потерпіла ОСОБА_3 кулаком лівої руки наніс їй удар в праву сторону голови, а потім наніс ще один удар. Як показала потерпіла від ударів вона нагнула голову і їй ОСОБА_3 наніс ще один удар кулаком в область потилиці. Як пояснила потерпіла, ОСОБА_3 спричинення тілесних ушкоджень припинив самостійно.

Як вбачається з опису подій які встановлені слідчим експериментом та фототаблицями до протоколу: ОСОБА_3 наносив удари в момент коли потерпіла ОСОБА_9 стояла, а не лежала на потерпілому ОСОБА_10 закриваючи його від ударів ОСОБА_3 в судовому засіданні на уточнюючі питання суду, в якому положенні перебувала потерпіла ОСОБА_9 , остання відповіла що перебувала в положенні лежачі, а в Протоколі проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2021 року за її участю невірно вказані дані та її положення під час нанесення їй ударів.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з наведеного, недопустимість доказів що були визнанні судом як такі, не є тою безумовною підставою яка слугує для виправдання обвинуваченого, якщо іншими доказами по справі, які суд визнав належними та допустимими, вина обвинуваченого доведена.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України (справа №472/759/21, провадження №1-кп/472/108/21), об`єднати в одне провадження з матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України (справа №472/756/21, провадження №1-кп/472/107/21), присвоївши об`єднаній справі №472/756/21.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 , знаходячись приблизно о 05:30 год. 19.09.2021 року, в АДРЕСА_3 . Неподалік від квартири АДРЕСА_4 , під час сварки, яка виникла безпосередньо перед нанесенням тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, схопив ОСОБА_10 за одяг та повалив його на землю.

Продовжуючи свій злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 наніс ОСОБА_10 , який лежав на землі, один удар кулаком в область обличчя, чим спричинив потерпілому рану в надбрівній ділянці з ліва, з крововиливом в ділянці лівого ока. Всі вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому проступку визнав повністю, суду пояснив, що 19.09.2021 р. він прийшов близько 5 ранку додому, ОСОБА_10 стояв на вулиці, у них виникла сварка. ОСОБА_12 зайшов до квартири взяв речі, вийшов на вулицю і в них знову продовжилася сварка. В ході сварки обвинувачений пам`ятає, що відштовхував ОСОБА_10 , нанесення тілесних ушкоджень потерпілому він не пам`ятає.
Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що 19.09.2021 р. він вийшов з квартири о 04:30 год. ранку на вулицю, поговорив з квартирантом і зайшов до квартири. Зайшовши він помітив, що на вулиці вимкнулося світло, дружина ОСОБА_9 пішла подивитися, хто вимкнув світло. В цей час ОСОБА_12 зайшов до їх квартири і почав затівати сварку. Потім вийшов на подвір`ї та розкидав щебінь, забрав ключі від підвалу і сказав, що вони ним більше користуватися не будуть. Після чого в них виник з обвинуваченим конфлікт, в наслідок якого ОСОБА_3 вдарив його.
Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина доведена і підтверджується письмовими доказами безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

- Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000365 від 19.09.2021 року згідно якого, заяву потерпілого ОСОБА_10 внесено до ЄРДР за фактом вчинення ОСОБА_3 злочину за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України.

- Заявою ОСОБА_10 від 19.09.2021 р., який просить притягнути до кримінальної відповідальності його сусіда ОСОБА_3 , який будучи не в тверезому стані 19.09.2021 р. в 05:30 год. наніс йому тілесні ушкодження.
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2021 року, фототаблицями до нього та схемою, за участю потерпілого ОСОБА_10 , який був проведений в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Потерпілий ОСОБА_10 показав, як 19.09.2021 р. приблизно о 05:30 год. між ним та ОСОБА_3 виник конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження потерпілому. Як показав потерпілий ОСОБА_10 він знаходився на відстані 0,5 м. від ОСОБА_3 , який стояв біля шиферу на відстані 1 м. ОСОБА_3 схопив потерпілого за одяг та повалив його на землю. Як показав потерпілий вони скотилися та він опинився під ОСОБА_3 . Як показав потерпілий, ОСОБА_3 знаходячись зверху на ньому став наносити по два удари кулаком в область голови (обличчя) з лівої та правої сторони. Як показав потерпілий в бійку втрутилася ОСОБА_9 , якій ОСОБА_3 також спричинив тілесні ушкодження.

- Заявою ОСОБА_10 від 19.09.2021 р., який просить долучити до матеріалів кримінального провадження довідку з Веселинівської райлікарні від 19.09.2021 р.

- Довідкою Веселинівської райлікарні від 19.09.2021 р, яка видана ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в тім, що в нього забійна рана надбрівної дуги з ліва, під очна гематома зліва.

- Постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 19.09.2021 р., якою визнано як речовий доказ медичну довідку Веселинівського ЦРЛ на ім`я ОСОБА_10 , яка долучена 19.09.2021 р. потерпілим ОСОБА_10 до матеріалів кримінального провадження.

- Постановою про призначення судово медичної експертизи від 20 вересня 2021 року.

- Висновком експерта №353 від 20.09.2021 року, згідно якого у ОСОБА_10 мали місце рана в надбрівній ділянці з ліва з крововиливом в ділянці лівого ока. Тілесні ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження виникли до звернення в лікарню, куди звернувся 19.09.2021 р. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року пункт 2.3.5. рана в надбрівній ділянці з ліва з крововиливом в ділянці лівого ока відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження могли виникнути від однієї травматичної дії. На тілесних ушкодженнях не відобразилась поверхня травмуючого предмета. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару рукою, ногою. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, не виключається вірогідність утворення їх внаслідок одноразового падіння з положення стоячи та ударі об тверду обмежену поверхню.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, враховуючи обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних проступків передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії проступків, а також дані про особу обвинуваченого.
Відповідно до характеристики №05-03/1227 від 21.09.2021 р. на обвинуваченого ОСОБА_3 , виданою керуючим справами виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_18 , з якої вбачається, що ОСОБА_3 на засіданні адміністративної комісії про виконавчому комітеті Веселинівської селищної ради до адміністративної відповідальності не притягувався. Скарг і заяв до Веселинівської селищної ради від сусідів та жителів селища не надходило.
Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання передбачена ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює.
Згідно характеристики депутата Веселинівської селищної ради ОСОБА_19 від 18.01.2022 року, ОСОБА_3 характеризується з позитивної сторони.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням наведеного суд вважає за можливе виправлення засудженого без застосування до обвинуваченого покарання у виді виправних робіт чи штрафу, та можливо застосувати відносно нього покарання у виді громадських робіт.
На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.
В кримінальному проваджені заявлено цивільний позов, згідно з яким потерпілий ОСОБА_10 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 1157 гривень. В обґрунтування позовних вимог потерпілий вказав, що з 19.09.2021 по 27.09.2021р. перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Веселинівська районна лікарня» Веселинівської селищної ради, що розташоване по вул. Одеській, 82, смт. Веселинове Вознесенського району Миколаївської області, з діагнозом «забійна гематома лівого ока, закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку». Під час проходження стаціонарного лікування 29.09.2021 р. потерпілий був направлений та проходив дослідження на комп`ютерному томограмі у КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР. Для проходження дослідження на комп`ютерному томограмі він сплатив грошові кошти в сумі 893 грн. Під час проходження стаціонарного лікування у КП «Веселинівська районна лікарня» ВСР, ним в аптеці «Фармація», що розташована по вул.. Одеській,87 в смт. Веселинове Вознесенського району Миколаївської області, купувалися медикаменти на різні суми. Однак всі чеки в потерпілого не збереглися, а зберігся чек за придбання ліків від 21.09.2021 р. на суму 264 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 1157 грн.

Також в позові зазначено, що окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно небезпечними діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_10 також завдано моральну шкоду, яка виразилася у тому, що потерпілий переніс больові страждання, внаслідок отримання тілесних ушкоджень, сильні душевні хвилювання та нервові страждання від того, що ОСОБА_3 тривалий час серед ночі провокував даний конфлікт, після побиття та в період проходження лікування в нього часто боліла голова, внаслідок отриманої гематоми був спотворений його зовнішній вигляд та він не міг не соромлячись людей вийти до аптеки чи будь якого іншого громадського місця. В результаті побиття та отриманих тілесних ушкоджень потерпілий отримав нервовий стрес, розлад здоров`я вживав медичні заспокійливі препарати, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень був порушений його нормальний (звичайний) ритм життя.

Таким чином, внаслідок суспільно небезпечних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань останнього, характеру його немайнових втрат, потерпілий оцінює в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно зі ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов визнав частково, а саме матеріальну шкоду визнав повністю в розмірі 1157 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує стосовно розміру матеріальної шкоди, а тому суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1157 грн.

Стосовно вимог потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілого (цивільного позивача), суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що шкода потерпілому ОСОБА_10 , завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 .

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_10 , і яка на думку суду, буде справедливою для всіх сторін та достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок вчинення кримінального проступку.

З урахуванням характеру скоєного правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань потерпілого внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , суд вважає можливим стягнути з останнього на користь потерпілого відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
У кримінальному проваджені судових витрат та речових доказів не має.

Керуючись ст.ст.100, 326, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 100 (ст) годин.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , моральну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням в розмірі 5000 ( п`ять тисяч) гривень та матеріальну шкоду в розмірі 1157 (одна тисяча сто п`ятдесят сім) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_1