Провадження №11-кп/801/1339/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» апеляційну скаргу засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 та апеляційну скаргу його захисника з поданими до неї доповненнями ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2021 року,
якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіровоград, засудженого вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 6 грудня 2007 року,
про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області 10.08.2021 року надійшло клопотання ОСОБА_7 про зарахування йому строку перебування в установі попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Клопотання мотивовано тим, що в зв`язку з перебуванням ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 йому можливе зарахування даного строку перебування в установі попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 29.11.2006 по 13.09.2011 включно.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав своє клопотання, а також уточнив період, який засуджений бажає зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за виключенням періоду, який був зарахований відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області, а саме просив зарахувати період з 11.08.2008 по 13.09.2011. Додатково ОСОБА_7 пояснив суду, що на його переконання, оскільки після набрання вироком законної сили, його протягом тривалого часу не було відправлено для подальшого відбування покарання, тому на нього розповсюджувались обмеження, які передбачені для осіб, які ще не засуджені. Відтак даний період, на переконання засудженого, підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання свого підзахисного та просив зарахувати ОСОБА_7 строк перебування в установі попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_9 заперечував щодо задоволення клопотання з тих підстав, що відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення», на особу, вирок щодо якої набрав законної сили, не розповсюджуються норми вищевказаного закону та відповідно не може бути застосована ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2021 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відмовлено.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2021 скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення його клопотання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з 29.11.2006 по 13.09.2011 включно він увесь час перебував у СІЗО м. Сімферополя на правах попередньо ув`язнених тимчасового тримання. З незрозумілих причин йому не було зараховано вказаний період з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Так як при попередніх розглядах йому судом було зараховано лише частину строку, а саме період з 11.08.2008 по 13.09.2011, та не було дораховано до цього періоду з 29.11.2006 по 10.04.2008. Вважає, що судом не було прийнято до уваги порушення ст.151 КВК України, ст.87 КВК України, оскільки його не направлено в десятиденний строк у виправну колонію, як засудженого.
Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі з поданими до неї доповненнями в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2021 скасувати через невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи. Ухвалити нову ухвалу та на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №-VIII) задовольнити клопотання ОСОБА_10 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при вирішенні клопотання ОСОБА_7 порушив як вимоги законодавства держави України, так і положення ст.3 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, міський суд не перевіряв твердження ОСОБА_7 про те, що після набрання чинності вироком Апеляційного суду АРК від 06.12.2007 щодо нього, його протягом тривалого часу не було направлено із слідчого ізолятора в м. Сімферополь АРК для подальшого відбування покарання до відповідної установи. До Вінницької УВП №1 ОСОБА_7 доставили лише 13.09.2011. Тому вважає, що на останнього розповсюджувалися обмеження, передбачені для осіб, які ще не були засуджені.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу з доповненнями свого захисника та просив їх задовольнити повністю, посилаючись на викладенні в них обставини.
Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав подану ним апеляційну скаргу з доповненнями в інтересах ОСОБА_7 , а також підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, просив їх задовольнити повністю, посилаючись на викладенні в них обставини.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення як апеляційної скарги засудженого, так і апеляційної скарги з поданими до неї доповненнями захисника, просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого та апеляційної скарги захисника з поданими до неї доповненнями, апеляційний суд не знайшов підстав до зміни чи скасування прийнятого судового рішення із наступних підстав.
Апеляційний суд у відповідності до ч.1 ст.404 КК України переглядає судове рішення в межах поданої апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як визначено ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
У розумінні ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Як було встановлено в ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 06.12.2007 року за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 314, ч. 2 ст. 147, п.п. 3,6,9,11,12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 10.04.2008 року вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 06.12.2007 року щодо засудженого ОСОБА_7 змінено і виключено з нього рішення про кваліфікацію його дій за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, як зайву. В решті вирок, в тому числі й в частині призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, залишено без змін. Вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 06.12.2007 року набрав законної сили 10 квітня 2008 року.
Статтею 21 КПК України визначено, що наявність рішення, що набрало законної сили в порядку, визначеному КПК України, є обов`язковим і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
Встановлено, що 24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII.
Відповідно до п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю.
У відповідності до частини 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Частиною 5 ст.72 КК України визначено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з того, що питання про зарахування останньому строку перебування в установі попереднього ув`язнення у строк покарання після набрання вироком законної сили вже було предметом розгляду в суді першої інстанції, за результатом чого 26.12.2017 було ухвалено рішення, яке не оскаржувалось ні засудженим, ні його захисником, ні прокурором та набуло законної сили 03.01.2018 року.
Також знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції те, що згідно довідки ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» №4/8828 від 03.08.2018 засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в державній установі з 13.09.2011 року по теперішній час.
Встановлено, що 06.12.2017 засуджений ОСОБА_7 звертався до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з моменту його затримання 29.11.2006 по дату прибуття до УВП №1 м. Вінниці 13.09.2011, для відбування покарання.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2017 року клопотання ОСОБА_7 було задоволено частково та зараховано у строк покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 06.12.2007 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період з 29.11.2006 року по 10.04.2008 року, тобто період перебування під вартою з моменту затримання ОСОБА_7 до набрання вироком суду щодо нього законної сили.
Також в ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 в листопаді 2018 року звертався до Вінницького міського суду Вінницької області з аналогічним клопотанням, в задоволенні якого згідно ухвали від 19.12.2018 йому було відмовлено. В подальшому, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30.07.2019 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2018 залишено без змін.
За таких обставин апеляційний суд враховуючи, що в даному випадку попереднє ув`язнення у розумінні положень ч.5 ст.72 КК України та ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили, внаслідок чого відносно засудженого ОСОБА_7 припинилася дія обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже закінчився і строк його попереднього ув`язнення. Подальше перебування засудженого в слідчому ізоляторі, як особи яка почала відбувати покарання, не є попереднім ув`язненням, та відповідно не підлягає зарахуванню згідно ч.5 ст.72 КК (в редакції Закону № 838-VIII).
Таким чином посилання засудженого та захисника у своїх апеляційних скаргах на перебування засудженого в умовах Сімферопольського слідчого ізолятора АРК після вступу вироку в законну силу 10.04.2008 до його переведення у ДУ «Вінницька установа виконання покарань(№1)» 13.09.2011, як на підставу зарахування йому додатково, майже трьох з половиною років попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки вони не узгоджуються із нормами ч.2 ст.72 КК України.
Аналізуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду вказаного клопотання засудженого ОСОБА_7 повністю дотримався вимог кримінального закону, обґрунтовано дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення клопотання останнього, атому доводи апеляційних скарг є непереконливими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим, апеляційна скарга засудженого та апеляційна скарга захисника з доповненнями до неї підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції без змін.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.

Керуючись ст.ст.336, 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу з доповненнями до неї захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4