Справа № 351/33/21
Провадження № 1-кп/351/86/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар - ОСОБА_2 ,
з участю: прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6
представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого, вдівця, який є особою з інвалідністю 2 групи, раніше не судимого,
за ст.286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, за наступних обставин:
18 червня 2020 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Ford» моделі «Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Н-10» сполученням «Стрий-Чернівці-Мамалига» у межах с. Вовчківці Снятинського району Івано-Франківської області у напрямку м. Снятин Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, наближаючись до нерегульованого перехрестя та маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч, перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю марки «ВАЗ» моделі «2172» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по зустрічній смузі руху в напрямку м. Коломия Івано-Франківської області, виїхав на перехрестя, де допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом, внаслідок чого пасажири автомобіля марки «ВАЗ» отримали тілесні ушкодження.

При цьому водій ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, а саме:

- п. 2.3. «б», згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- 10.1, який передбачає, що перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- 10.4, який передбачає, що перед поворотом праворуч або ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічними транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутнім транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот;

- 16.3, який передбачає, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2172» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеню важкості із стисненням багатофрагментовим вдавленим проникаючим переломом лобної кістки, епі - та субдуральної гематоми справа, перелому кісток склепіння, лицевого з переходом на основу черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та вказав, що вчинив злочин не навмисно, зазначив, що свідчення дані ним у суді є правдивими, 18.06.2020 керував транспортним засобом, був тверезим, однак допустив неуважність, а тому вчинив ДТП, усвідомлює неправомірність скоєного ним діяння, щиро розкаюється у вчиненому, зазначив, що згідний відшкодувати завдані збитки, при цьому вказав, що його цивільна відповідальність застрахована, вже раніше пропонував потерпілій відшкодувати завдані збитки, проте вона сказала, щоб це питання вирішувати через адвоката, просив суворо його не карати.
Захисник обвинуваченого у судовому засіданні зазначив, що його підзахисний вчинив правопорушення неумисно, щиро розкаюється у вчиненому, згідний відшкодувати завдані збитки, просив обрати ОСОБА_5 покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Представник потерпілої у судовому засіданні зазначив, що збитки його довірительці обвинуваченим не відшкодовано, однак просив обвинуваченого покарати на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись поясненням обвинуваченого, потерпілого і його законного представника та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що досліджені під час судового розгляду кримінального провадження докази в їх сукупності дозволяють стверджувати, що вину ОСОБА_5 доведено повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Таким чином, суд, діючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінивши зібрані докази по справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов однозначного висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України відноситься до тяжких.
Відповідно до роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 25.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при призначенні покарання за ст.286 КК України мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчиненого злочину.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України суд відносить визнання обвинуваченим своєї вини, щиросердечне розкаяння у вчиненому, готовність відшкодувати завдані збитки та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , працюючий, вдівець, являється особою з інвалідністю 2 групи, внаслідок війни, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення неумисного кримінального правопорушення, не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, свою вину у вчиненому визнає, щиро розкаюється, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, підтримує доброзичливі стосунки із рідними, допомагає похилого віку матері, спілкується із дітьми.

На підставі наведеного, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому покарання згідно санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, терміном ближчим до мінімального. При цьому, беручи до уваги висновок органу пробації, враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність історії правопорушень, низький рівень ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та низький рівень ймовірної небезпеки ОСОБА_5 для суспільства, відношення до скоєного злочину, щире каяття в вчиненому, врахувавши думку потерпілого, прокурора та захисника, суд приходить до переконання, що є підстави звільнити обвинуваченого згідно із ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням на нього певних обов`язків.
При цьому, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати автотранспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та порушенням ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України.
На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного.
У судовому засіданні потерпілим було заявлено цивільний позов, який в ході розгляду сторона потерпілого просили залишити без розгляду.
Долю речових доказів визначити на підставі вимог ст.100 КК України. Згідно із ч.4 ст.174 КПК України арешт на майно, накладений в ході досудового розслідування, скасувати.
У кримінальному провадженні були проведені експертизи, витрати за які, згідно вимог ч.1 ст.124 КПК України із обвинуваченого слід стягнути у дохід держави.
Суд, керуючись ст.ст. 349, 371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів терміном на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного покарання з випробувальним терміном 1 рік і 6 місяців.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути із ОСОБА_5 6701,45 грн. витрат за проведення експертиз в дохід держави.
У порядку ст.174 КПК України скасувати арешт на майно накладений Ухвалою слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської від 22.06.2020.
Речові докази:
- автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2172» реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2172» реєстраційний номер НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_9 ;
- автомобіль марки «Ford» моделі «Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Ford» моделі «Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 , що передані на відповідальне зберігання законному користувачу ОСОБА_5 залишити йому як законному користувачу.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_10