Справа №635/2644/17
Провадження №1-кп/639/170/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові судове провадження за обвинувальними актами у кримінальному провадженні, зареєстрованому 09.01.2017 року в ЄРДР під № 0000017, укримінальному провадженні, зареєстрованому 29.02.2016 року в ЄРДР під № 0000764, укримінальному провадженні, зареєстрованому 21.02.2018 року в ЄРДР під №0000127, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні на обговорення учасників судового провадження постановлено питання доцільності продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 просив продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

При цьому прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутність даних про їх зменшення або зникнення за час, що минув з моменту обрання запобіжного заходу.

В судовому засіданні обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Захисник ОСОБА_5 подав до суду письмове клопотання про зміну відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з посиланням на необґрунтованість зазначених прокурором ризиків, стан здоров`я обвинуваченого, який страждає рядом тяжких захворювань. Позицію захисника підтримав і обвинувачений.

Адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, повідомивши про неможливість взяття участь у справі через воєнний стан та перебування поза межами Харківської області.

Інші учасники судового провадження в судове засідання також не прибули.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотань та матеріали справи, суд приходить до такого.
Відповідно до ст. 331 КПК України, в судовому засіданні суд має право до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, КК України, один з яких є є особливо тяжкими та санкція відповідної частини та статті Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Разом із тим, суд не оцінює під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обґрунтованість обвинувачення, а також питання допустимості доказів, оскільки на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання.

Стосовно існування ризиків суд зазначає, що при обранні запобіжного заходу судом було враховано існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, судом було враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, офіційно не одружений, не має утриманців, не проживає за місцем реєстрації, яке кілька разів змінював протягом останніх років, пояснивши це зручністю проходження МСЕК, згідно пояснень його матері ОСОБА_7 , які надавалися іншому складу суду, неофіційно був представником іноземної компанії та в зв`язку з цією діяльністю періодично від`їжджав у відрядження.

Суд зазначає, що викладені обставини на даний час не змінились, обвинувачений, на думку суду, не має достатньо міцних соціальних зв`язків, що з урахуванням тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, дає достатні підстави вважати актуальним ризик його переховування від суду.

Викладеними обставинами обґрунтована наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Доказів зменшення вказаного ризику суду не надано.

Судом також було враховано факт внесення до ЄРДР під № 0000083 від 02.04.2021 інформації про те, що ОСОБА_4 здійснив втечу із зали судового засідання Люботинського міського суду Харківської області після оголошення ухвали суду від 01.04.2021 про обрання запобіжного заходу, із попередньої кваліфікацією за ч. 1 ст. 393 КПК України, що також не спростовує ризику ухилення обвинуваченого від суду.

Доводи захисту в цій частині щодо того, що ОСОБА_4 не вчинював вказаного злочину, не є предметом розгляду даного судового провадження, проте повідомлені захисником ОСОБА_6 обставини зазначеної події також беруться судом до уваги.

Стосовно існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом при обранні запобіжного заходу враховано заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заявлені стороною обвинувачення як свідки у даному кримінальному провадженні, а також ОСОБА_10 , який є потерпілим, подані до Харківської окружної прокуратури про здійснення ОСОБА_4 тиску на них. На теперішній час судом у даному складі вказані особи не допитані, що не виключає зазначеного ризику. Враховуючи необхідність подальшого допиту свідків, потерпілих, суд вважає, що ризик, встановлений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, також є актуальним.

Стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом було враховано множинність злочинів, вчинення яких інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , а також тяжкість вказаних злочинів, а також подальше повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, та факти внесення відомостей до ЄРДР про можливе вчинення ним інших злочинів, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 383 КПК України та ч. 1 ст. 393 КК України.

При цьому встановлено, що обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КПК України, перебуває на розгляді суду.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що такими твердженнями прокурора порушується принцип презумпції невинуватості, встановлений Конституцією України, оскільки за змістом ст.. 177 КПК України прокурором при розгляді даного клопотання має бути доведена наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Аналізуючи обставини у їх сукупності, а саме кількість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, а також факти внесення відомостей про ймовірне вчинення ним інших злочинів, за одним з яких обвинувальний акт вже направлено до суду, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд оцінює всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений у тому числі тяжкістю покарання за інкримінованими ОСОБА_4 злочинами, відсутність офіційного працевлаштування, утриманців, факт внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, наявність інших підтверджених ризиків, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Натомість, доказів зменшення чи зникнення вказаних ризиків суду на даний час не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що на даний час існує необхідність продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а у задоволенні клопотання захисту про зміну такого заходу належить відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст. 177, 183, 194, 201, 350, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який - відмовити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 08 травня 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 5 днів після її проголошення, а обвинуваченим у той же строк після отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1