ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2864/21 Справа № 214/3602/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8
представника потерпілого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000157 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження № 0000157 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України було повернуто прокурору.
Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідно до фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті як такі, що під час досудового розслідування встановлені, ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що, 27 березня 2021 року знаходячись на ділянці проїзної частини, розташованої між будинками АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше йому не знайомого ОСОБА_11 , умисно завдав одного удару ногою в верхню частину тіла потерпілому ОСОБА_12 , внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та упав на асфальтне покриття проїзної частини, вдарившись потиличною ділянкою голови, чим отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з контузійними вогнищами лобних долей, субдуральної гематоми ліворуч, субарахноїдального крововиливу, саднопотиличної області голови, які згідно до висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Отже, обвинувачений ОСОБА_10 допустив нанесення удару раніше незнайомому йому потерпілому, що виключає наявність особистих, у тому числі неприязних, стосунків між потерпілим та обвинуваченим. Згідно обвинувального акту не встановлено, що 27 березня 2021 року існували якісь фактичні обставини, які викликали виникнення між раніше незнайомими потерпілим та обвинуваченим неприязних стосунків. Ці дії були вчиненні в громадському місці, потягнули завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а тому є підстави дійти висновку, що вони порушували громадський порядок, були вчиненні з явною неповагою до суспільства, мали характер особливо зухвалих, так як потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Тому ці дії належало кваліфікувати, не лише за ст. 128 КК України, а і за ст. 296 ч.1 КК України.
Суд не мав повноважень під час судового розгляду справи вийти за межі обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_10 , так як додаткова кваліфікація судом його дій за ст.296 ч.1 КК України буде погіршувати його становище.
На переконання суду першої інстанції, неправильна кваліфікація дій обвинуваченого суперечить завданню КПК України, яке передбачає, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Крім того ця неправильна кваліфікація суперечить такий засаді кримінального провадження, як законність. Усунути це порушення суд під час судового розгляду справи повноважень не має.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2021 року скасувати у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт повернути в суд першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого засідання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вважає, що судом помилково зроблено висновок про те, що в обвинувальному акті прокурором не сформульовано обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. В даному обвинувальному акті у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України чітко сформульоване обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_10 , викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та їх кваліфікацію з посиланням на положення закону, статті та їх частини, а також надано правову кваліфікацію злочину та сформульовано обвинувачення. А суд першої інстанції фактично без дослідження доказів піддав сумнівам висновки досудового розслідування щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення та кваліфікації його дій, хоча згідно ч. 3 ст. 314 КПК України на цій стадії провадження не мав таких повноважень.
Вважає, що судом надано критичну оцінку обвинувальному акта за критеріями оцінки судового вироку та залишено поза увагою те, що обвинувальний акт процесуальне рішення, складене за наслідками досудового розслідування, а вирок ухвалюється за наслідками судового розгляду, після вивчення усіх доказів, після з`ясування позиції усіх сторін.
Судом першої інстанції не вказано жодної невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК У країни, тобто не викладено таких достатніх та обґрунтованих недоліків, які б перешкодили призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, а повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження і визначення юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду. Вважає, що повернувши зазначений обвинувальний акт, суд створив тяганину по справі та позбавив обвинуваченого права на розгляд провадження у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників судового провадження, які апеляційну скаргу просили задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Також стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291,292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Інших підстав для повернення обвинувального акту чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.
Разом з цим, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність цього процесуального документу вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд кримінального провадження.
Тож, з тими підставами, які судом першої інстанції були покладені в основу його рішення про повернення прокурору обвинувального акта, колегія суддів не може погодитись, оскільки апеляційним переглядом встановлено, що в даному кримінальному провадженні вимоги ст. 291 КПК України дотримано, а саме: викладені необхідні відомості, передбачені в цій статті закону, в тому числі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті), як це визначено в п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, яким було складено цей обвинувальний акт, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист, оскільки фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Також, у випадку ухвалення вироку, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, суд самостійно формулює обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.
Апеляційний суд вважає, що якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, якщо не знайде підтвердження мотив та наслідки складу злочину в якому обвинувачується особа, прокурор вправі змінити обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України, в протилежному випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини обвинуваченого в тому обвинуваченні, яке висуває сторона обвинувачення, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які приймаються в таких випадках.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Апеляційним переглядом не встановлено будь-яких суттєвих порушень вимог чинного законодавства, допущених під час складання та затвердження даного обвинувального акта, які б були б підставами для повернення прокурору обвинувального акта. Висновок же суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта на стадії підготовчого судового засідання є передчасним, оскільки повертаючи обвинувальний акт із зазначених в оскаржуваній ухвалі підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні, тому що такі питання можуть бути з`ясовані лише під час судового розгляду кримінального провадження.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акта до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4