Справа № 165/207/21 Провадження №11-кп/802/720/21 Головуючий у 1 інстанції:Ференс- ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали подання за апеляційною скаргою потерпілого Д.- ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_7 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 03 березня 2021 року щодо ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
Старший інспектор Іваничівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації». в Волинській області ОСОБА_10 звернувся до Нововолинського міського суду Волинської області з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_9 від покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року, в зв`язку із закінченням іспитового строку.
Подання мотивоване тим, що іспитовий строк наданий ОСОБА_9 закінчився. За період іспитового строку засуджений один раз без поважних причин не з`явився для реєстрації в Іваничівський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації», також шість разів притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, за період перебування на обліку засуджений повторного злочину не вчинив, скарг на його поведінку з боку сусідів не надходило.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 03 березня 2021 року подання задоволено, звільнено ОСОБА_9 , від покарання, призначеного вироком на підставі угоди Іваничівського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк на строк 5 років.
У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 - ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_7 вважають ухвалу суду необґрунтованою. Посилаються на те, що згідно вироку суду, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, ОСОБА_9 визнав суму матеріальних збитків, які витратив потерпілий на лікування та зобов`язався сплачувати щомісячно по 1 000 гривень до 30 числа кожного місяця починаючи з 2018 року та до повної виплати зазначеної суми. Однак, обвинувачений вимоги угоди не виконав, належні кошти потерпілому не сплатив. Також зазначає, що потерпілий внаслідок протиправних дій засудженого став інвалідом першої групи. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання про звільнення засудженого ОСОБА_9 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду та основні доводи апеляційної скарги, представника потерпілого, який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати рішення місцевого суду, прокурора, який заперечував доводи апеляційної скарги і просив залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали подання, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України.
Згідно положень п.9 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
З огляду на положення ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс умов, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього положень ч.1 ст.78 КК України.
Зокрема, такими умовами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.
Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону місцевим судом при прийнятті рішення дотримано в повному обсязі.
Висновки суду про наявність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_9 від призначеного покарання за обставин, вказаних в ухвалі суду, стверджуються наявними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджений вироком Іваничівського районого суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом двох років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 перебував на обліку в Іваничівському міськрайонному відділу філії Державної установи «Центр пробації».
Старший інспектор Іваничівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації». в Волинській області ОСОБА_10 звернувся до Нововолинського міського суду Волинської області з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_9 від покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року, посилаючись на те, що засуджений під час іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягувався, нового кримінального правопорушення не вчинив.
На встановлений вищевказаним вироком іспитовий строк закінчився 17.10.2020.
Свої висновки про задоволення подання суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений протягом іспитового строку в цілому умови іспитового строку виконував, в період іспитового строку не вчинив нового злочину.
З наведеними висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.
Потерпілий Д.- ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі посилаючись на те, що засуджений не виконав умови угоди про визнання винуватості, яка затверджена вироком суду, зокрема не сплатив належні кошти потерпілому, а тому відсутні законні підстави для його звільнення від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Проте такі доводи апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням визначено ст.166 КВК України.
Так, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Системний аналіз цих положень законів дає підстави для висновку, що орган пробації наділений повноваженнями вносити подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до п.8 розд.2 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29 01 2019 року № 272/5, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Вивченням матеріалів даного провадження, а також особової справи засудженого ОСОБА_9 встановлено, що 07.08.2020 орган пробації звертався до суду з поданням для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого для відбуття покарання. Разом з тим, ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 07.10.2020 в задоволенні подання було відмовлено. В подальшому орган пробації до засудженого не застосовувалися письмові попередження, та орган пробації в наявні процесуальні строки, до суду з повторним поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_9 для відбування призначеного покарання не звертався та вказане питання не вирішувалось.
Натомість, орган пробації 21 січня 2021 року, тобто після закінчення іспитового строку, не вбачаючи в діях засудженого порушення покладених на нього обов`язків, звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням, обґрунтувавши його тим, що останній за період перебування на обліку повторного злочину не вчинив, до кримінальної відповідальності не притягувався.
Зважаючи на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для вирішення питання про відмову у задоволенні клопотання органу пробації, та вважає його обґрунтованим.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальні дії учасників кримінального провадження у випадку невиконання угоди, регламентовані положеннями ст.476 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути дане провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом встановлено не було.
Апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування ухвали місцевого суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 03 березня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: