Провадження № 11-кп/4820/760/21
Справа № 686/5597/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому виділене провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року продовжено термін тримання під вартою ОСОБА_7 на період судового провадження, до 10 грудня 2021 року включно.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Уважав, що вказана ухвала є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, прийнятою з порушенням вимог КПК України.

Зазначав, що на даний час відпала потреба в застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, а тому він повинен бути змінений іншим запобіжним заходом.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений жодним чином не перешкоджав встановленню істини. У подальшому перешкоджати наміру немає, оскільки на всі запитання, які йому ставилися та будуть ставитися, він дає та буде надавати правдиві та повні показання.

Зауважував, що обвинувачений раніше несудимий, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, є єдиним годувальником сім`ї, має постійне місце реєстрації та проживання.

Стверджував, що можливість впливу на учасників кримінального провадження виключається, оскільки обвинувачений з ними незнайомий, сторона обвинувачення в котрий раз не може забезпечити їх для допиту в суд, а потерпілий подав до суду заяву що він будь-яких претензій до нього немає і відмовляються від обвинувачення.

Наведені вище аргументи свідчать про відсутність ризиків, які можуть давати достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому відсутні й підстави для подальшого тримання його під вартою.

Обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, є необгрунтованим та надуманим, оскільки час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення злочину не встановлені органами досудового розслідування, а відтак, і сам потерпілий вказує, що саме він спровокував останнього до таких дій. Крім того, докази під час досудового розслідування здобуті з порушенням вимог КПК та є неналежними і недопустимими.

Невизнання обвинуваченим свої вини не може бути підставою для його подальшого утримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Установлено, що на розгляді Хмельницького міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано та ухвалою суду під час судового провадження продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2021 року включно.
У судовому засіданні суду першої інстанції 12 жовтня 2021 року прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та неправомірного впливу на свідків.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник щодо клопотання прокурора заперечували та просили суд змінити запобіжний захід на більш м`який.
На думку суду першої інстанції, прокурор довів, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшилися, що у свою чергу давало підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Крім того, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: можливість переховування від суду та впливу на свідків є доведеними і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.
На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження зазначені у апеляційній скарзі захисника обвинуваченого підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою обвинуваченого, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не забезпечать належної процесуальної поведінки і виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Матеріали клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містять достатні обставини та дані.
Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_7 .
Колегія суддів зазначає, що встановлені судом першої інстанції ризики є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження при перегляді справи.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого суду.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4