ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Фастів клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004428 від 19.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, про встановлення процесуального строку для пред`явлення підозри та передачі обвинувального акту до суду, -

в с т а н о в и л а:
В січні 2022 року в провадження слідчої судді Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання ОСОБА_3 , де останній просить слідчого суддю встановити процесуальні строки в 1 місяць для проведення процесуальних дій у вигляді погодження підозри та передачі обвинувального акту до суду у вказаному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що протягом 4 років Києво-Святошинським СВ РУП НП в Київській області і прокуратурою проводиться досудове розслідування у цьому провадженні, де зібрані усі необхідні докази для оголошення підозри та направлення справи до суду. Минули усі можливі строки розслідування, а на скаргу заявника до керівника Фастівської окружної прокуратури від 15.11.21 року жодної відповіді він не отримав. Строки розслідування тривають і порушують права потерпілого, а тому підлягаю встановленню судом у відповідності до вимог ст.ст.28, 114 КПК України для вчинення відповідних слідчих дій.

В судове засідання заявник не з`явився, направив до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримав просив його задовольнити.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Фастівського РУП ГУНП в Київській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004428 від 19.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України по заяві ОСОБА_3 .

Згідно вказівок процесуального керівника Фастівської окружної прокуратури від 20.01.2022 року у цьому провадженні, дізнавачу сектору дізнання Фастівського РУП ГУ НП в Київській області визначено проведення необхідних слідчих дій до 20.02.2022 року, в тому числі із потерпілим ОСОБА_3 .

Розглядаючи вказане клопотання потерпілого про встановлення процесуальних строків на вчинення процесуальних дій оголошення підозри та направлення справи до суду із обвинувальним актом слід зазначити наступне.

Так, за умовами статті 64 Конституції України визначено заборону обмежувати права, що їх надано Основним законом, крім випадків, установлених самою Конституцією. При цьому Конституція України не містить норм, які б обмежували право особи на судовий захист її порушеного права.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Звертаючись до слідчого судді із вказаною заявою ОСОБА_3 вказав, що станом на день подачі вказаного клопотання до суду є необхідність встановлення слідчим суддею процесуальних строків для оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення і направлення провадження до суду.

Відтак, сторона потерпілого вважає, що у сторони обвинувачення існують докази достатні для оголошення такої підозри, але вони із цим зволікають, що обумовлює право потерпілого у відповідності до норм ст.ст.114, 276 КПК України на встановлення такого строку для пред`явлення підозри за ухвалою слідчого судді.

Між тим, вказана позиція потерпілого є помилковою з огляду на наступне.

За вимогами за ч.6 ст.28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ч. 1 статті 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Системний аналіз Конституцій України та зазначених норм процесуального закону в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, статей 7, 9, 28, 303, 306, 307 КПК України дає підстави вважати, що слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки лише при розгляді конкретної слідчої чи процесуальної дії.

Відповідно до ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно вимог ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п.253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі "Шубінський проти Словенії" Subinski v. Slovenia))".

За змістом аналізу відповідних вимог КПК України вбачається, що визначення наявності достатніх доказів для оголошення підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення, як підстави для її оголошення певній особі, є виключно повноваженнями органу досудового розслідування в особі слідчого або прокурора і саме вони вправі вирішувати про наявність на даний час достатності такого обсягу доказів, що необхідні для оголошення підозри у вчиненні певного злочину.

Відтак, у слідчого судді відсутні підстави для встановлення та відліку строку стороні обвинувачення для оголошення підозри будь-якій особі за відсутності у слідчого судді таких повноважень щодо втручання в діяльність органу досудового розслідування.

За умовами ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Крім того, за ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Між тим, слідчому судді не було надано доказів, що будь-якій особі у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004428 від 19.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, повідомлено про підозру, а відтак відсутні підстави для встановлення та відліку строку досудового розслідування для вказаного провадження в цілому із визначенням кінцевого строку його закінчення або прийняття рішення у відповідності до вимог ст.283 КПК України.

Водночас у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних прав і справ про адміністративні правопорушення» від 17.10.2014 № 11 зазначено, що у процесі вирішення питання, передбаченого ч.6 ст.28 КПК України, варто виходити з недопустимості порушення процесуальної самостійності слідчого, незалежності та безсторонності суддів, що включає неможливість вирішувати, які саме процесуальні рішення мають бути прийняті, та надання вказівок щодо вчинення дій, спрямованих на втручання до законної діяльності слідчого, прокурора, слідчого судді або суду щодо здійснення кримінального провадження.

Сутність відповідних положень полягає в тому, що, реалізуючи повноваження щодо забезпечення розумних строків, суб`єкти, зазначені у ст. 28 КПК України, не можуть втручатися у законну діяльність та компетенцію один одного. Таким чином, за результатами розгляду відповідних клопотань, слідчий суддя може вирішити лише питання щодо встановлення процесуального строку, більш короткого, ніж передбачено КПК України, але при цьому не має перебирати функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням і надавати вказівки, які саме процесуальні дії слід вчиняти.

Наведене вище узгоджується також із висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, який знайшов відображення у постанові від 16.05.2019 за № 761/20985/18 (провадження № 51-8007 км 18), де зазначено, що жодною з норм кримінального процесуального закону, не передбачене повноваження слідчого судді про встановлення слідчому процесуального строку для закінчення досудового розслідування. Беззаперечно, ухвалюючи таке рішення слідчий суддя виходить за межі КПК України, адже таке рішення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що заявником слідчому судді належним чином не доведено беззаперечну необхідність для встановлення процесуального строку слідчому для завершення досудового розслідування, а тому слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення такого клопотання про встановлення органу досудового розслідування процесуального строку в 1 місяць для оголошення підозри та закінчення досудового розслідування у цьому провадженні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 28, 113, 114, 219, 283, 303, 304, 309, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и л а :
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004428 від 19.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, про встановлення процесуального строку для пред`явлення підозри та передачі обвинувального акту до суду.

У відповідності до вимог ст..309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1