В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/781/21
02 грудня 2021 року смт Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвнуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000024 стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, одруженої, підприємця, не судимої;

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 заподіяла потерпілій ОСОБА_4 умисні легкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинила при таких обставинах:

25 травня 2021 року близько 17 год. 50 хв. ОСОБА_6 , під час відвідин важкохворого сусіда ОСОБА_9 , у приміщенні його житлового будинку по АДРЕСА_1 , вчинила сварку з ОСОБА_4 . У ході суперечки ОСОБА_6 , перебуваючи у житловому будинку ОСОБА_9 , будучи неприязно налаштованою у відношенні до ОСОБА_4 , діючи умисно, нанесла один удар правою рукою у груди потерпілої ОСОБА_4 , другою рукою скинула з обличчя окуляри, а тоді правою ще раз вдарила потерпілу в обличчя і відштовхнула її до одвірка. Внаслідок дій обвинуваченої потерпілій було спричинено легкі тілесні ушкодження у виді синців в ділянках обох очей, лівого плеча, правого передпліччя, садна в ділянці носа зліва, нижньої повіки лівого ока, надбрівній ділянці зліва, лобній ділянці зліва та у ділянці кута нижньої щелепи справа.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 органом досудового розслідування ставиться у вину вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна.

Зокрема ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що близько 17 год.50 хв., перебуваючи житловому будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , провідуючи хворого, зі столу у спальній кімнаті таємно викрала грошові кошти у сумі 2000 грн., а з ліжка - мобільний телефон марки Xiaomі Redmi 8A вартістю 2434 грн. із сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 100 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнала. Пояснила, що 19 років жила по сусідству із ОСОБА_9 і підтримувала з ним приязні, добросусідські стосунки, регулярно відвідували один одного, допомагали у побутових справах. Також їй відомо, що за життя ОСОБА_9 мав «натягнуті» стосунки зі своєю сестрою ОСОБА_4 . Дочка ОСОБА_11 протягом останніх років постійно проживала та працювала закордоном. В травні 2021 року вона випадково зустріла в селищі ОСОБА_12 дочку ОСОБА_9 . Ольгу, яка приїхала до батька, оскільки він тяжко захворів. Під час розмови з ОСОБА_13 пообіцяла прийти провідати її батька. При цьому у розмові ОСОБА_13 висловила свої побоювання стосовно того, що її тітка ОСОБА_4 зазіхає на майно батька після його смерті.

25.05.2021 року, повернувшись додому із роботи, вирішила навідати сусіда і близько 17 год 30 хв пішла до будинку ОСОБА_9 . Коли зайшла до хати то в будинку на той час перебувала дочка ОСОБА_9 - ОСОБА_13 , його сестра ОСОБА_4 , а також медсестра. Вона дійсно підійшла та сіла у спальні на ліжко біля ОСОБА_9 і попросила усіх вийти з кімнати, бо хотіла віч на віч поговорити з сусідом з приводу переживань його дочки щодо майна. Залишившись на кілька хвилин з ОСОБА_9 на одинці, вона з ним поспілкувалась, але тоді до кімнати увійшла ОСОБА_4 і зажадала, щоб вона вийшла. Коли в кімнату зайшла медсестра, вона встала з ліжка і вийшла до суміжної кухонної кімнати. Тоді ж між нею та ОСОБА_4 , яка стояла у дверному проході відбулась сварка під час якої ОСОБА_4 спробувала її виштовхати, а вона відмахнулась від неї руками, ймовірно відштовхнула її до одвірка та вийшла з будинку. Разом з нею з будинку вийшла також ОСОБА_14 і вони вдвох пішли до її додому. Через деякий час до її будинку прийшов ОСОБА_15 і захотів поговорити з ОСОБА_13 . Вона його в будинок не впустила, а з ОСОБА_16 поговорив надворі. Як згодом пояснила ОСОБА_13 , ОСОБА_15 у розмові запитував у неї, чи не брала вона з будинку батьків телефон. За її порадою ОСОБА_14 викликала працівників поліції аби безпечно повернутись у будинок батька. Коли прибули працівники поліції то разом з ними і ОСОБА_16 вона знову пішла до будинку ОСОБА_9 . Під час перебування там разом з працівниками поліції аби уникнути провокацій вона увімкнула відеозапис на мобільному телефоні, який згодом видала поліції під час розслідування. Тоді дійсно почула від ОСОБА_9 питання: «де мій телефон?», на що відповіла, що нічого про це не знає. Жодного відношення до зникнення мобільного телефону ОСОБА_9 немала і загалом вважає сумнівним сам факт крадіжки телефону, оскільки під час перебування у будинку і розмови з ОСОБА_9 бачила у його руках телефон. Так само вважає вигаданою і заяву про крадіжку грошових коштів, яку подала ОСОБА_4 до поліції 03.06.2021 року, тобто через 9 днів після того інциденту, який відбувся між ними 25.05.2021 року. До цього часу поліція у межах провадження по заподіянню тілесних ушкоджень неодноразово проводила з ОСОБА_4 слідчі дії, отримувала від останньої письмові пояснення і в жодному з них потерпіла не згадувала про викрадення телефону чи грошей. Вважає, що звернення про крадіжку ОСОБА_4 , зробила лише з метою дискредитувати її перед сусідами та односельчанами. Просила її за пред`явленими обвинуваченнями виправдати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що в травні 2021 року на кілька тижнів оселилась у будинку рідного брата ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 аби доглянути за важкохворим братом і жила там до дня його смерті. 25.05.2021 року близько 18 год до будинку брата зайшла ОСОБА_6 , яка безцеремонно, не питаючи нікого дозволу, зайшла до його кімнати і вмостилась на ліжку біля нього. За зовнішніми ознаками та поводженням виглядало, що вона перебувала у стані сп`яніння. ОСОБА_6 зажадала від присутніх вийти з кімнати. Вона була шокована такою поведінкою, а тому не знала як на це реагувати і вони з медсестрою вийшли з кімнати до суміжного приміщення кухні. Через кілька хвилин почула голос ОСОБА_9 , який її покликав і зайшла до кімнати. Брат попросив забрати ОСОБА_17 від нього. До кімнати увійшла також медсестра і стала перевіряти крапельницю, а обвинувачена вийшла на кухню. Там вона голосно роздавала свої поради ОСОБА_18 , наговорюючи при цьому на неї, зокрема, нібито про прагнення заволодіти спадком. Вона повернулась з кімнати до кухні, і, зупинившись у дверях, звернулась до ОСОБА_6 аби та припинила втручатись у їх сімейні справи. Між ними виникла сварка під час якої обвинувачена, підійшла до неї, вдарила її правою рукою у груди. Від отриманого удару аби не впасти вона схопилась рукою за одяг обвинуваченої, а ОСОБА_6 іншою рукою зірвала їй з обличчя окуляри, які розбила до підлоги і завдала ще одного удару по обличчю. Після цього, штовхнувши її до одвірка, вийшла з будинку. Разом з нею пішла і ОСОБА_14 . В цей же час до будинку прийшов племінник ОСОБА_15 . Внаслідок заподіяних їй обвинуваченою ударів зазнала ушкоджень на обличчі, а також було пошкоджено її окуляри. Після цього конфлікту ОСОБА_9 вирішив зателефонувати до знайомого, але не зміг відшукати свій телефон. ОСОБА_19 вирішив піти запитати до ОСОБА_6 та переговорити з нею і ОСОБА_13 з приводу телефону. Однак ті заперечили, що брали телефон. Через деякий час виявила, що зі столу у кімнаті зникли також 2 тис. грн. Про подію, що сталась повідомила телефоном дочку, яка викликала працівників поліції. З приводу інциденту надала поліції пояснення. Того ж дня, через кілька годин разом з поліцейськими до будинку повернулась і ОСОБА_20 у супроводі ОСОБА_6 . В той час вона ще не була певною про обставини за яких зник телефон та гроші, тому про це поліції не заявляла. Лише згодом, проаналізувавши події, зрозуміла, що крадіжку ймовірно могла скоїти ОСОБА_6 . Вказала, що діями обвинуваченої їй заподіяно як майнову так і моральну шкоду і підтримала доводи, викладені у позовній заяві щодо її стягнення з обвинуваченої.

Свої показання щодо обставин заподіяння їй тілесних ушкоджень потерпіла підтвердила і послідовно відтворила під час слідчого експерименту.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_21 пояснила, що є медсестрою і за лікарським призначенням надавала необхідну допомогу ОСОБА_9 . В один із днів, коли вона перебувала біля хворого, до ОСОБА_9 прийшла сусідка ОСОБА_8 . Вона захотіла поговорити з ним наодинці і попросила її та ОСОБА_4 вийти, що вони і зробили. Через декілька хвилин ОСОБА_9 покликав їх і вони повернулись до кімнати, а ОСОБА_6 з ОСОБА_16 вийшли до кухні. Звідти було чути голосну бесіду і ОСОБА_4 вийшла з кімнати до них. В той час почула з кухні галас і шум. Зрозуміла, що відбувся конфлікт. Після того в кімнату повернулась ОСОБА_4 без окулярів і зі слідами ушкоджень на обличчі. Зокрема, біля ока бачила садно від подряпини, на якому виступила кров і почервоніння на обличчі. Ще деякий час була там і стала свідком того, що ОСОБА_9 не міг відшукати свій телефон. Згодом до будинку приїжджали працівники поліції.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_19 пояснив, що є племінником ОСОБА_4 і покійного ОСОБА_9 . В травні, коли останній хворів, він за дорученням ОСОБА_4 купував лікарства, надавав іншу посильну допомогу. 25.05.2021 року близько 18 год, коли він заходив до господарства ОСОБА_9 з будинку вийшли ОСОБА_14 та ОСОБА_6 . В будинку він довідався від тітки ОСОБА_4 про інцидент і бачив синці та садна на лівій частині обличчя потерпілої. Згодом, ОСОБА_9 виявив відсутність свого телефону. Спершу він намагався його відшукати в будинку, але не вдавалось, також телефонував на його номер, однак за повідомленням оператора абонент знаходився за межами досяжності. ОСОБА_9 припустив, що його могли забрати або дочка, або ОСОБА_6 . Тому він пішов додому до обвинуваченої аби про це запитати. Проте обвинувачена та ОСОБА_14 заперечили, що брали телефон. Того дня до будинку ОСОБА_9 двічі приїжджала поліція, один раз за викликом ОСОБА_4 , а інший по заяві ОСОБА_22 . Стосовно пропажі грошей пояснити нічого не міг, проте підтвердив, що гроші на придбання ліків давала йому, як правило, ОСОБА_4 .

Допитана ОСОБА_23 повідомила, що її мати ОСОБА_4 25.05.2021 року зателефонувала до неї і повідомила, що її в ОСОБА_12 побила сусідка ОСОБА_24 . Тому вона зателефонувала у поліцію і повідомила про даний факт.

Допитані судом працівники поліції ОСОБА_25 та ОСОБА_26 пояснили, що за дорученням чергового поліції прибули 25.05.2021 року у вечірній час за викликом ОСОБА_22 , яка заявляла, що не може безпечно через тітку потрапити до будинку хворого батька. Вони разом з нею і ОСОБА_6 , у якої перебувала ОСОБА_27 , зайшли у будинок ОСОБА_9 аби з`ясувати обставини. Там довідались, що між сторонами того дня уже був конфлікт за наслідками якого приїжджали інші працівники поліції. Переконавшись, що перешкод у доступі до житла немає, вони повернулись. Ніяких заяв того дня про вчинення крадіжки телефона та грошей ні від ОСОБА_4 , ні від ОСОБА_9 не отримували, хоч під час перебування у будинку ОСОБА_9 дійсно запитував у ОСОБА_6 чи не знає вона де його телефон. При цьому у руках ОСОБА_11 в той час знаходився телефон.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_28 повідомила, що довідалась від чоловіка про конфлікт між дочкою - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 і попросила зятя ОСОБА_29 підвезти її туди. Близько 21 год, під`їхавши на вулицю де живе ОСОБА_17 , побачила на дорозі сусідів, свою дочку та ОСОБА_4 , які між собою сварились. На обличчі ОСОБА_4 були окуляри, а біля ока дійсно бачила подряпину. З розмови зрозуміла, що між ними був конфлікт, однак зі слів дочки вона навмисно ОСОБА_4 не била, а лише пошарпались. Жодних звинувачень стосовно крадіжки телефону та грошей від ОСОБА_30 тоді не звучало. Навпаки, ОСОБА_14 звинувачувала ОСОБА_4 у тому, що з батькового будинку пропали 3 тис.дол.США.

Пояснення ОСОБА_28 підтвердив також допитаний в суді ОСОБА_29 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 26.05.2021 року №09 у потерпілої ОСОБА_4 при огляді, який проведено 26.05.2021 року виявлені тілесні ушкодження у виді синців в ділянках обох очей, лівого плеча, правого передпліччя, садна в ділянках носа зліва, нижньої повіки лівого ока, надбрівній ділянці зліва, лобній зліва, кута нижньої щелепи справа, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів тупими твердими предметами у вказані вище ділянки тіла так і при ударах цими ділянками тіла до тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну вказаному у постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість тілесних ушкоджень можна думати, що ОСОБА_4 було нанесено не менше 7-8 ударів у ділянку голови, одного удару в ділянку правої руки, одного удару в ділянку лівої руки.

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в умисному заподіянні ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень встановлена.

Суд вважає, що позиція обвинуваченої, яка в суді доводила, що отримані потерпілою тілесні ушкодження були ймовірно заподіяні з необережності, не відповідає дослідженим обставинам справи. Характер ушкоджень, їх кількість та локалізація повною мірою відповідає поясненням потерпілої та свідків, а також матеріалам судово-медичної експертизи.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, оскільки обвинувачена заподіяла потерпілій ОСОБА_4 умисні легкі тілесні ушкодження.

Разом з тим, на думку суду не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Так, сторона обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки посилалась на пояснення потерпілої ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_31 і ОСОБА_19 . Проте допитані в суді свідки, не дали пояснень, які би прямо чи опосередковано вказували на вчинення згаданого корисливого злочину саме обвинуваченою. Натомість вони підтвердили лише той факт, що після конфлікту, який відбувся між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 через деякий час ОСОБА_9 не міг відшукати свого телефону. Стосовно зникнення грошей взагалі конкретних пояснень свідки надати не могли. Твердження потерпілої ОСОБА_4 про вчинення крадіжки мобільного телефону та грошей саме ОСОБА_6 також базується лише на її припущеннях, які не підтверджені належними і допустимими доказами.

Так, суд звернув увагу на те, що з заявою про вчинення крадіжки мобільного телефону та грошових коштів у сумі 2000 грн. ОСОБА_4 звернулась до поліції лише 03.06.2021 року, в той час, як про заподіяння їй тілесних ушкоджень заявила 25.05.2021 року, хоч події, за версією обвинувачення трапились в один час.

Крім того, з 25.05.2021 року дізнавачем за участю ОСОБА_4 було проведено ряд слідчих та процесуальних дій під час яких ОСОБА_4 про вчинення крадіжки теж не згадувала.

Так, 26.05.2021 року ст.дізнавач ОСОБА_32 оформив протокол прийняття від ОСОБА_4 заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Зокрема за змістом заяви йшлось саме про заподіяння їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а у окремій графі бланку заяви щодо заподіяння матеріальної шкоди будь-яких відомостей не внесено (зроблено прочерк).

02.06.2021 року у приміщенні житлового будинку ОСОБА_9 з участю ОСОБА_4 було проведено огляд місця події і слідчий експеримент, під час яких також жодних заяв чи пояснень з приводу крадіжки ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_9 не зробили.

До матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення суду подано два протоколи огляду місця події від 02.06.2021 року та від 03.06.2021 року. Обидва протоколи є ідентичними за змістом і фактично відрізняються лише кінцівкою - посиланнями на пояснення ОСОБА_4 , хоч викладення пояснень у протоколі огляду місця події не відповідає суті вказаної слідчої дії. До обох протоколів додано одні і ті ж фотографії. Більше того, зміст протоколу не відтворює важливих деталей, які мають значення для справи. Так, проводячи 03.06.2021 року огляд місця події у межах розслідування факту крадіжки мобільного телефону і грошей, дізнавач описує обстановку в кімнаті, однак упускає деталі, які дійсно важливі для справи. Зокрема, на фотографії, що зроблена у спальній кімнаті ОСОБА_9 на столі під вікном, серед інших речей видно мобільний телефон із підключеним шнуром від зарядки. В той же час, слідчим жодним словом не описано речі, які знаходяться на столі, в тому числі не ідентифіковано цей мобільний телефон, відтак не зрозуміло, чи не є він тим, який згідно заяви вважався викраденим.

У судовому засіданні судом безпосередньо досліджено відеозапис, який у ході проведення досудового розслідування добровільно видала слідчому обвинувачена ОСОБА_6 . При перегляді файлу встановлено, що у ході розмови між ОСОБА_4 , ОСОБА_20 та працівниками поліції, що відбувалась у присутності ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , який лежить на ліжку, звертається з питанням: «Оксано де мій телефон?». При цьому у руках ОСОБА_9 знаходиться не ідентифікований мобільний телефон. Будь-яких розмов про викрадення грошей під час розмови не ведеться взагалі. Допитані як свідки працівники поліції ОСОБА_26 та ОСОБА_25 підтвердили суду, що ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_4 не заявляли їм про крадіжку під час їх візиту.

Органом дізнання не допитано з приводу обставин справи безпосереднього учасника подій у будинку ОСОБА_9 - ОСОБА_20 , яка також, з пояснень потерпілої та свідків перебувала у будинку і могла взяти телефон батька та/або грошові кошти.

Відповідно до приписів ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17, 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу у кримінальному провадженні покладається на сторону обвинувачення (прокурора, орган досудового розслідування та у встановлених випадках, - на потерпілого).
Оцінка доказів проводиться на предмет їх належності, допустимості, достовірності.
З урахуванням наведеного, досліджені докази у своїй сукупності з точки зору їх належності, допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, не дають підстав поза розумним сумнівом визнати факт вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених ч.1 ст.185 КК України, які їй ставляться у вину, а тому за вказаним обвинуваченням її слід виправдати.

Призначаючи покарання обвинуваченій за ч.1 ст.125 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, її позитивну характеристику з місця проживання, а також ставлення до скоєного, обставини, за яких кримінальне правопорушення було вчинено.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено.

За таких умов, суд вважає, що ОСОБА_6 слід обрати покарання в межах санкції ст. 125 ч.1 КК України у виді громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої по справі слід задовольнити частково. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер немайнових втрат, обсяг душевних страждань, яких зазнала потерпіла, стан її здоров`я, інші обставини, що мають значення. Зважаючи на те, в якій матеріальній формі ОСОБА_4 оцінює заподіяну їй моральну шкоду та з яких міркувань при цьому виходить, обставини її заподіяння, суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити на суму 5000 грн. Також суд вважає обґрунтованою вимогу потерпілої про стягнення в її користь майнової шкоди, що заподіяна ОСОБА_6 внаслідок знищення окулярів, виходячи із підтвердженої їх вартості 2699 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_6 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді громадських робіт строком на 60 год.

Визнати невинуватою ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та в цій частині обвинувачення виправдати її.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2699 грн заподіяної майнової шкоди та 5000 грн на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди, а також 3000 грн понесених витрат на правову допомогу адвоката.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя