КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 03 листопада 2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника ТОВ «ВАНДЕРЛІ» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

представника ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 накладено арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 79,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 000, яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 36-Ж.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ТОВ «ВАНДЕРЛІ» - адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що 28 липня 2021 року слідчим суддею клопотання прокурора розглянуто без виклику власника майна, копію ухвали не надіслано, про її існування стало відомо 08 жовтня 2021 року під час ознайомлення із матеріалами справи, апеляційну скаргу подано 13 жовтня 2021 року.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Зазначає, що 13 травня 2021 року на електронних торгах «СЕТАМ», ТОВ «Вандерлі» придбало нерухоме майно - нежитлову будівлю, літ. А загальною площею 79,1 кв. м., яке знаходиться у АДРЕСА_1 , а отже нерухоме майно на яке накладено арешт перебуває у власності добросовісного набувача, що слідчим суддею не враховано.
Звертає увагу на те, що у постанові дізнавача від 01 червня 2021 року про визнання речовим доказом, у клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді вказується про відсутність існування нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 36 - ж, загальною площею 79, 1 кв. м., а відтак вказаний об`єкт не може бути визнаний речовим доказом на який необхідно накласти арешт.
Відтак, слідчий суддя помилково дійшов висновку щодо наявності достатніх підстав для застосування такого заходу забезпечення, тим самим порушив розумність та співрозмірність обмеження права власника майна.
Окрім того, апелянт звертає увагу, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника ТОВ «ВАНДЕРЛІ» - адвокат ОСОБА_5 яка просила поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, 28 липня 2021 року слідчим суддею клопотання слідчого розглянуто без виклику власника майна, копію ухвали не надіслано, про її існування стало відомо 08 жовтня 2021 року під час ознайомлення із матеріалами справи, апеляційну скаргу надіслано 13 жовтня 2021 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19 травня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0001774, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла ухвала слідчого судді Шевченківського РС м. Києві ОСОБА_7 , про внесення відомостей до ЄРДР, за заявою ОСОБА_8 , щодо протиправних дій приватного нотаріуса ОСОБА_9 та громадянки ОСОБА_10 , які по підроблених документах зареєстрували право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_8 пояснила, що на підставі Договору № 607 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 07.11.2016 року, який укладений між Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією та нею. ОСОБА_8 користується об`єктом, який знаходиться у АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 11,3 кв.м. Даний договір укладений на строк три роки.
27 серпня 2019 року укладено додаткову угоду про внесення змін до договору № 607 від 07.11.2016 року про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, який сформований 02.04.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51859210 від 02.04.2020 року 11:05:46 з якого вбачається, що за ОСОБА_8 рахується в оренді вищевказане нежитлове приміщення строком до 06.11.2029 року.
В подальшому, ОСОБА_8 стало відомо, що ОСОБА_12 через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 здійснила реєстрацію нежитлового приміщення, яке знаходиться в оренді у ОСОБА_8 , в результаті чого був сформований витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за індексним номером 51816910 від 30 березня 2020 року 10:43:29, на підставі якого за ОСОБА_12 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 79,1 кв.м.
Також, встановлено, що адреси АДРЕСА_1 не існує. Дане приміщення не вводилося в експлуатацію, не виготовлявся технічний паспорт, між Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацію та відповідачем, ОСОБА_12 не укладався договір оренди землі та не укладався будь який договір на оренду нежитлового приміщення.
21.05.2021 надано запит до ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості» за адресою: АДРЕСА_2 , з метою надання інформації стосовно об`єкта інвентаризації, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповіді на запитувану інформацію у запиті, ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості» повідомило наступне, що технічна інвентаризація об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не проводилася, технічний паспорт №827 від 19.03.2021 та довідку № 828 від 19.03.2021 за вказаною адресою не видавались. Також, на підприємстві відсутні будь-які запити(звернення) третіх осіб стосовно проведення технічної інвентаризації зазначеного об`єкту нерухомості.
У ході проведення аналізу зібраних у ході досудового розслідування матеріалів встановлено, що поштової(будівельної) адреси: АДРЕСА_1 не існує, тому можливо прийти до висновку, що ОСОБА_12 , на підставі підроблених документів, стала власницею нежитлового приміщення за не існуючою вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім того, 13 травня 2021 року відбувся аукціон з проведення електронних торгів СЕТАМ, на якому ТОВ «Вандерлі» придбало нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, літ. «А» загальною площею 79, 1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний об`єкт нерухомості ТОВ «Вандерлі» придбало за 1 199 000 грн., який раніше належав на праві приватної власності ОСОБА_12 , яке 26 березня 2020 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором, приватним нотаріусом ОСОБА_9 на підставі довідки № 828 та технічного паспорту № 827, виданих 19 березня 2020 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості».
26 липня 2021 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного майна.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року клопотання задоволено.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст. 170 КПК України).

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001774 про накладення арешту на вказане нежиле приміщення, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, із забороною відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, 01 червня 2021 нежитлове приміщення, загальною площею 79,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 36-Ж на підставі ст. 98 КПК України визнано речовим доказом.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ТОВ «ВАНДЕРЛІ», з потребами кримінального провадження.
З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно із забороною його відчуження, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до приховування, пошкодження, псування, втрати, використання, перетворення, передачі майна.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна із забороною його використання, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна представника ТОВ «ВАНДЕРЛІ» - адвоката ОСОБА_5 навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Поновити представнику ТОВ «ВАНДЕРЛІ» - адвокату ОСОБА_5 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 накладено арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 79,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 000, яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 36-Ж, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «ВАНДЕРЛІ» - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/26693/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Провадження № 11сс/824/6181/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК