Справа № 461/468/22
Провадження № 1-кп/461/307/22
04.03.2022 року Галицький районний суд м. Львова
головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження дії раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки підстави, які стали причиною обрання запобіжного заходу і ризики враховані при обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого не відпали, продовжують мати місце на даний час.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні, кожен окремо, клопотання заперечили. Зазначили, що вважають можливим замінити запобіжний захід. Також, просили врахувати введення у державі воєнного стану.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що у межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26.11.2021 року щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується.
Розглядаючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд враховує положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 29 Конституції України).
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд послідовно враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, що дослідження обставин справи на даний час не розпочалось, а ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний момент продовжують існувати, що враховується судом разом з даними про особу обвинуваченого, тяжкості покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину. Відтак продовжує мати місце достатньо висока вірогідність переховування від суду, що підтверджує ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, зважаючи на те, що на даний час судовий розгляд справи по суті не розпочався, має місце ризик впливу на потерпілого та свідків.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання не спростовують наведених вище обставин. Належних, достатніх та допустимих доказів того, що до обвинуваченого можна застосувати більш м`який запобіжний захід, з огляду на наведені ризики, стадію провадження та відомості про соціальні зв`язки обвинуваченого в ході розгляду клопотання та в процесі судового розгляду не здобуто.
Беручи до уваги обставини, які вказують на доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Суд приходить до висновку, що ризики переховування від суду та впливу на учасників кримінального провадження на даному етапі розгляду справи не зменшилися.
Обставин, які виключають утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора судом не встановлено.
Оцінюючи доводи обвинуваченого щодо врахування під час розгляду клопотання введення у країні військового стану, суд, зокрема враховує дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимою особою, яка не відбула покараня за попереднім вироком суду, що окремо підтверджує ризик переховування від суду.
В свою чергу, введення воєнного стану у країні не виключає утримання обвинуваченого під вартою. Натомість, суд відзначає, що розмір застави запропонований прокуророрм та визначений судом є мінімальним для даної категорії злочинів і є процесуальною гарантією уникнення ризиків у кримінальному провадженні.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.
Наведене вище свідчить про неможливість застосування іншого більш м?якого запобіжного заходу до обвинуваченого.
Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для продовження дії раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого не відпали, вищенаведені ризики продовжують існувати, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням відповідного строку.
Крім того, суд не вбачає підстав для збільшення розміру застави визначеної слідчим суддею при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -
Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Підозрюваний ОСОБА_5 , інші особи як заставодавці мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1.Прибувати до суду за першим викликом;
2.Не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
3.Повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
4.Утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;
5.Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі наявності таких.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 ,
Строк дії ухвали становить 60 днів з моменту її проголошення, тобто до 03 травня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1