ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3666/21 Номер провадження 11-сс/814/934/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

та його представника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського апеляційного суду м. Полтаві кримінальне провадження №0000148 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 05 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 05 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника цивільного позивача-адвоката ОСОБА_7 про арешт майна у порядку забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000148 від 20.07.2020 року за ознаками крмінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В обгрунтування даного рішення слідчий суддя вказав, що у вказаному кримінальному провадженні слідчим та прокурором по теперішній час жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину, тому відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 має відношення до даного кримінального провадження, яке б надавало підстави для накладення арешту на його майно з метою відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник цивільного позивача просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою у порядку забезпечення позову накласти арешт на належне ОСОБА_8 майно, а саме:

-Земельна ділянка площею 0,35 га, кадастровий номер :100:30:002:0184;

-Земельна ділянка площею 0,7815 га, кадастровий номер :100:30:002:0104;

-Земельна ділянка площею 0,0469 га, кадастровий номер :09:001:0197;

-Земельна ділянка площею 0,0534 га, кадастровий номер :09:001:0199;

-Земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :09:001:0198;

-Житловий будинок, з будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, 42, номер об`єкта в РПВН : 9480772;

-Нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта : 17857904.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 не повертає взяті в борг кошти у ОСОБА_10 , останній вимушений звернутися до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення з нього суми боргу за позикою, оформленою розпискою. Таким чином у діях ОСОБА_8 вбачається наявність кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Позиція учасників судового провадження.
Представник цивільного позивача-адвокат ОСОБА_7 підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі.

Цивільний відповідач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без задоволення.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому,ч.2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про арешт майна зазначених вимог закону дотримався в повній мірі з огляду на наступні обставини.

Як вбачається зі змісту клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 про накладення арешту на майно (а.с. 1-5), представник просив накласти арешт на визначене в клопотанні майно, належне ОСОБА_8 з метою забезпечення цивільного позову на загальну суму 4 602 947.63 грн.

При цьому, з клопотання та витягу з ЄРДР (а.с. 8) вбачається що, слідчим управлінням ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000148 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В свою чергу, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті (накладення арешту задля забезпечення цивільного позову), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Натомість, з наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що в зазначеному кримінальному провадженні № 0000148 на теперішній час нікому не повідомлено про підозру у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення, тобто ОСОБА_8 , на майно якого просить накласти арешт представник цивільного позивача, в даному провадженні не має статусу підозрюваного.

За таких обставин, апеляційний суд наголошує на тому, що слідчий суддя в даному випадку був позбавлений законних підстав для задоволення клопотання представника цивільного позивача та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

На переконання апеляційного суду, представник цивільного позивача ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 передчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову, не врахувавши того, що в зазначеному провадженні цивільний відповідач (згідно з цивільним позовом) ОСОБА_8 не маює жодного процесуального статусу, йому не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а твердження апелянта про те, що вимоги цивільного позивача до ОСОБА_8 повністю обґрунтовані матеріалами кримінального провадження колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі твердження, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, повинні бути оцінені судом при постановленні вироку по справі, в якому, в тому числі, згідно положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, вирішується питання щодо цивільного позову.

Враховуючи вищевикладене у всій сукупності, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що в задоволенні клопотання представника цивільного позивача про накладення арешту на майно необхідно відмовити з огляду на вищевикладені положення кримінального процесуального закону, оскільки жодній особі в зазначеному провадженні не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, скарга представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х Л А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 05 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у порядку забезпечення цивільного позову - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_11 . Рябішин.