Справа № 755/6822/19
Провадження №1-кп/755/275/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11

законних представників обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15

потерпілого ОСОБА_16

обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши в закритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000015 за обвинуваченням:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з неповною середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року, за ст. 198 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 1 (один) рік на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.07.2019 року, за ч.1 ст.121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 5 (п`ять) років на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком у вигляді 1 (одного) року, ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 27.11.2019 року змінено та виключено з резолютивної частини вироку призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України - вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року - виконувати самостійно, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року ОСОБА_19 звільнено від відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.07.2019 року, у зв`язку з закінченням іспитового строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.01.2019 року, приблизно о 21 годині, неповнолітній ОСОБА_19 , спільно із неповнолітніми ОСОБА_18 та ОСОБА_17 та іншими невстановленими особами, перебуваючи в підземному паркінгу ТРЦ «Квадрат» за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, вживали алкогольні напої, при цьому порушуючи громадський порядок, а саме виражались нецензурною лайкою, пошкоджували майно яке належало ТРЦ «Квадрат». В подальшому ОСОБА_17 почав ламати дзеркало для покращення руху автомобілів, яке висіло на одній із стін стоянки. В цей час поряд проходили охоронець підземного паркінгу ОСОБА_20 разом із ОСОБА_16 , та зробили ОСОБА_17 зауваження. Присутня поруч неповнолітня ОСОБА_18 почала висловлюватись в бік ОСОБА_20 та ОСОБА_16 після чого ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 спровокували конфлікт із останніми, який став приводом для виникнення у них спільного злочинного умислу, направленого на вчинення хуліганських дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх намірів і діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, бажаючи показати свою явну зневагу до існуючих правил і норм в суспільстві, ігноруючи правила моральності та добропристойності, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, діючи з особливою зухвалістю, неповнолітній ОСОБА_19 , без будь яких пояснень, безпричинно, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_16 . Відразу після цього, неповнолітній ОСОБА_19 та ОСОБА_16 впали на підлогу та в них почалася боротьба, в цей час неповнолітній ОСОБА_17 наніс один удар кулаком по тілу ОСОБА_16 .

Продовжуючи свої спільні злочинні дії, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи спокій людей, що знаходяться у вищевказаному ТРЦ «Квадрат», а саме у підземному паркінгу, де залишали свої автомобілі, виражаючи явну зневагу до існуючих елементарних правил і норм поведінки в суспільстві, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, усвідомлюючи, що ОСОБА_16 перебуває у безпорадному стані, так як знаходився на підлозі, ОСОБА_18 почала наносити удари ногою в тулуб ОСОБА_16 , в цей час ОСОБА_17 , продовжуючи хуліганські дії, та діючи з особливою зухвалістю та особливим цинізмом, наніс удар ногою в голову ОСОБА_16 .

Неповнолітній ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 наносили удари та не припиняли свої хуліганські дії навіть після того, як побачили службовий автомобіль поліції, продовжували грубо порушувати громадський порядок, бажаючи показати свою явну зневагу до існуючих правил і норм в суспільстві, ігноруючи правила моральності та добропристойності, аж поки працівники поліції не припинили їхні дії.

Злочинними діями неповнолітнього ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , потерпілому ОСОБА_16 було заподіяно фізичний біль та наступні тілесні ушкодження:

Згідно висновку експерта № 042-302-2019 від 04.03.2019:

1-4. Дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 01.01.2019 у гр. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мало місце: - закрита черепно-мозкова травма: навколо очні синці (без опису морфології) з обох сторін (більш виражені зліва); перелом кісток носу (без зміщення уламків); струс головного мозку.

Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно за рахунок ударної дії тупого/тупих предмету/предметів, можливе у строк, вказаний у описовій частині ухвали, тобто 01.01.2019.

Функціональні порушення ОСОБА_16 у даному випадку спостерігалися впродовж його стаціонарного лікування у строк близько 1 тижня від моменту госпіталізації, що цілком характерно для звичайного клінічного перебігу цієї форми черепно-мозкової травми (у звичайному клінічному перебігу повний регрес патологічної неврологічної симптоматики спостерігається у строк 16-18 діб). Носові кістки є тонкими кістками скелету, тому, у випадках порушення їх анатомічної цілісності спостерігається значно швидше, ніж у випадках переломів інших кісток скелету. Так, у звичайному клінічному перебігу, вже на 12-14 добу спостерігаються явища консолідації по місцю переломів кісток носа, що свідчать про часткове відновлення порушеної анатомічної цілісності. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, виявлені тілесні ушкодження, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п.п. 1.5.2.,2.3.5. та 4.6. «Правил». Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 вину визнав та суду показав, що майно не пошкоджував, підтвердив факт конфлікту з потерпілим ОСОБА_16 , також ОСОБА_19 повідомив, що 01.01.2019 року перебуваючи разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в ТЦ «Квадрат» в підземному паркінгу вживали спиртні напої. Біля входу в паркінг вони зустрілись з охоронцем та потерпілим ОСОБА_16 . Охоронець повідомив ОСОБА_17 , що останній ламає дзеркало. Після словесного конфлікту, який стався у ОСОБА_19 з потерпілим ОСОБА_16 почалась штовханина, яка переросла в бійку. ОСОБА_19 зазначив, що вдарив потерпілого ОСОБА_16 в обличчя, після чого розпочалась боротьба на підлозі. Що робили інші учасники конфлікту ОСОБА_19 не бачив.

При повторному допиті обвинувачений ОСОБА_19 вину у вчиненому правопорушенні визнав, повідомив, що 01.01.2019 року перебуваючи в підземному паркінгу в ТЦ «Квадрат» разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вживав спиртні напої. Після завершення телефонної розмови до ОСОБА_19 підійшов ОСОБА_17 та повідомив, що потерпілий ОСОБА_16 зазвав ОСОБА_18 : «Повією», ОСОБА_19 поцікавився у потерпілого, чому він так сказав, на що потерпілий запевнив, що такого не говорив та назвав ОСОБА_19 «особою нетрадиційної орієнтації», після чого ОСОБА_19 його вдарив по обличчю. Не знає чи завдавали ОСОБА_17 та ОСОБА_18 удари потерпілому, пам`ятає, що ОСОБА_17 відтягував ОСОБА_19 від потерпілого. Зазначив, що потерпілий провокував ОСОБА_19 під час затримання повідомляючи поліції, що той вкрав телефон. Повідомив, що щиро розкаявся та попросив вибачення у потерпілого.

Свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті визнав повністю, про вчинений злочин щиро жалкує, а тому просив суд суворо його не карати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 суду повідомив, що 01.01.2019 року разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_18 в ТЦ «Квадрат» гуляли на парковці та пили пиво. Спиртні напої вони вживали і до цього. Він помітив дзеркало, яке було спрямоване в стелю та хотів його «поправити», однак в цей час охоронець йому зробив зауваження та повідомив, що ОСОБА_17 ламає дзеркало. Він пояснив, що він рівняє дзеркало та вибачився, після чого попросив сигарету в охоронця, який зазначив, що ОСОБА_17 ще малий, однак дав сигарету. Потім підійшла ОСОБА_18 та сказала ОСОБА_21 , що треба йти, а потерпілий сказав образливі слова в бік ОСОБА_18 . Після чого до потерпілого підійшов ОСОБА_19 та сказав потерпілому щоб останній не ображав його дівчину та штовхнув його. Після чого, потерпілий ОСОБА_16 почав душити ОСОБА_19 , в цей час ОСОБА_17 намагався відтягнути потерпілого та наніс один удар кулаком по потерпілому, потім приїхала поліція і ОСОБА_17 та інших затримали.

При повторному допиті обвинувачений ОСОБА_17 показав, що це ОСОБА_19 першим наніс удар потерпілому правою рукою в обличчя, після чого потерпілий повалив ОСОБА_19 на підлогу і почав його душити. В цей час ОСОБА_17 підтягував потерпілого ОСОБА_16 від ОСОБА_19 та наніс йому один удар, оскільки потерпілий почав битися з ОСОБА_17 , намагався його вдарити та здійснив замах кулаком на ОСОБА_17 на що ОСОБА_17 вдарив ногою по нозі потерпілого. Бійка тривала приблизно 30 хв. до приїзду поліції. При цьому зазначив, що не наносив удари ногою по голові потерпілого, не знає чи наносив ще хтось удари потерпілому ОСОБА_16 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_18 вину визнала повністю, щиро розкаялась. Суду показала, що пребуваючи на парковці разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , пили пиво, в якій кількості пригадати не може, оскільки вже була в стані алкогольного сп`яніння. В цей час потерпілий ОСОБА_16 підійшов до ОСОБА_19 та почав його ображати. Зазначила, що потерпілий був у нетверезому стані та спочатку проходив з охоронцем до ОСОБА_22 з приводу того, що останній ламає дзеркало на що ОСОБА_17 вибачився. В результаті чого охоронець зробивши зауваження пішов, а потерпілий залишився. В цей час ОСОБА_17 підійшов до потерпілого ОСОБА_16 та попросив сигарету, а ОСОБА_18 підійшла до ОСОБА_17 щоб забрати його та піти, однак потерпілий почав висловлювати образи в бік ОСОБА_18 . Після чого ОСОБА_17 підійшов до ОСОБА_19 та розповів, що потерпілий ОСОБА_16 ображає ОСОБА_18 . Коли ОСОБА_19 підійшов до потерпілого, ОСОБА_18 стояла в стороні, де був ОСОБА_17 в цей вона не пам`ятає. Розпочалась бійка, після нанесення удару ОСОБА_19 в обличчя потерпілого, який його провокував. Після того як ОСОБА_19 та потерпілий опинилися на підлозі, підбіг ОСОБА_17 , і разом з ОСОБА_18 вони намагалися роздійняти бійку. При цьому ОСОБА_17 тягнув потерпілого, а ОСОБА_18 тягнула ОСОБА_19 , під час цього ОСОБА_18 нанесла удар кулаком в ніс потерпілому, оскільки ОСОБА_19 почервонів він тому, що потерпілий його душив. Після чого ОСОБА_19 з потерпілим заспокоїлись та почали про щось говорити, і в цей час приїхала поліція, і зі злості ОСОБА_18 нанесла удар ногою в тулуб потерпілому. Свій нанесений удар ОСОБА_18 , пояснила тим, що потерпілий не хотів відпускати ОСОБА_19 . За те, що потерпілий почав ображати ОСОБА_18 в присутності поліції, вона ще раз його вдарила в ніс.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 суду показав, що 01.01.2019 року був на парковці та йшов з магазину, в бік дому. В цей час з ним йшов охоронець парковки. Почули як група людей, близько 10 чоловік, серед яких були обвинувачені, а зокрема ОСОБА_17 ламав дзеркало авто. Охоронець зробив зауваження, на що ОСОБА_17 достатньо агресивно відреагував, що виразилось в його тоні та манері поведінки. ОСОБА_16 показав, що охоронець, після того як зробив зауваження обвинуваченим, йому повідомив, що на парковці вони постійно вживають алкогольні напої, ламають майно, плюють. Зазначив, що поведінка ОСОБА_17 була неадекватною для нормальної людини, якій роблять зауваження. Після зробленого зауваження ОСОБА_17 підійшли ОСОБА_19 та ОСОБА_18 та інші. Розпочався словесний конфлікт між групою людей та ОСОБА_16 , вони попросили закурити, на що ОСОБА_16 відмовив. Після словесного конфлікту з ОСОБА_19 , останній наніс удари рукою йому в голову, в результаті чого він опинився на підлозі, а в цей час ОСОБА_17 і ОСОБА_18 почали наносити хаотичні удари по всьому тілу, які припадали на голову та ребра зокрема. Ці дії супроводжувались погрозами з боку обвинувачених. Обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 найактивніше наносили удари, серед всіх інших. Потім під`їхала охорона та почала розтягувати учасників бійки, однак обвинувачені не заспокоїлись, продовжували погрожувати фізичною розправою. При цьому обвинувачена ОСОБА_18 плювалась та погрожувала ОСОБА_16 та його родині татом - прокурором. Лише після приїзду двох патрульних машин та охорони обвинувачених вдалося заспокоїти. Зазначив, що ОСОБА_18 продовжила висловлювати погрози і в присутності працівників поліції. ОСОБА_18 продовжила висловлюватись в погрозливій формі, що за скоєне їй нічого не загрожує, оскільки вони неповнолітні та вона має тата прокурора. ОСОБА_16 повідомив, що в лікарні у нього зафіксували перелом носа та тілесні ушкодження : забої ребер. ОСОБА_16 повідомив, що в частині цивільного позову просить стягнути з обвинувачених по 13 тис. грн. з кожного.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили покази потерпілого ОСОБА_16 та обставини зазначені в обвинувальному акті, вину визнали повністю, про вчинений злочин щиро жалкують, просили суд суворо не карати.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які підлягають доказуванню, оскільки жодна із обставин не оспорюється сторонами кримінального провадження, а обвинувачені переконали суд, що правильно розуміють зміст цих обставин, розуміють, що будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, і сумнівів у добровільності їх позиції суд не має. Тому, допитавши обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та потерпілого ОСОБА_16 суд дійшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого вони обвинувачуються, мало місце.

Дії обвинуваченого ОСОБА_17 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_19 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Дії обвинуваченої ОСОБА_18 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особи винних, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд виходить з положень ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, раніше не судимий, який має статус дитини-інваліда до 18 років.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття та наявність у ОСОБА_17 статусу дитини-інваліда до 18 років.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Дніпровський відділ з питань пробації склав досудову доповідь відносно ОСОБА_17 , згідно якої є середня ймовірність вчинення повторного правопорушення обвинуваченим, орган пробації вважає, що його виправлення без позбавлення волі можливе за умови здійснення психологічної роботи та вжиття соціально виховних заходів, спрямованих на запобігання вчиненню кримінальних правопорушень у майбутньому.

Оскільки судом встановлено, що злочин вчинено ОСОБА_17 будучи неповнолітньою особою, а тому до обвинуваченого ОСОБА_17 застосовуються правила розгляду справи щодо неповнолітніх, що відноситься до Розділу ХV загальної частини Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.

В п.10, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 зазначено, що неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих ( статті 75-78 КК України), з урахуванням особливостей, визначених у ст. 104 КК України.

Суд, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_17 , покарання за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, думку прокурора, а також той факт, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, усвідомлює свою провину, змінив ставлення до своїх дій, що свідчить про позитивні зрушення у ставленні ОСОБА_17 до вчиненого ним кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений вчинив злочин будучи неповнолітнім, мав статус дитини інваліда до 18 років, суд приходить до висновку, про призначення покарання за кримінальне правопорушення в межах санкції статті наближеного до мінімального розміру та вважає, що обвинувачений ОСОБА_17 може бути виправлений без відбування покарання в умовах нагляду за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з випробуванням, а тому суд, згідно положень ст.. 75, 104 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_19 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, раніше судимого.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є вчинення злочину неповнолітнім та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Дніпровський відділ з питань пробації склав досудову доповідь відносно ОСОБА_19 , згідно якої є середня ймовірність вчинення повторного правопорушення обвинуваченим, орган пробації вважає, що його виправлення без позбавлення волі можливе тільки за умови інтенсивного нагляду, здійснення психологічної роботи та вжиття соціально виховних заходів, спрямованих на його виправлення та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень у майбутньому.

Суд, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_19 , покарання за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, думку прокурора, з урахуванням наведених обставин та особи обвинуваченого, який раніше судимий та вважає за можливе призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті надближеного до мінімального розміру. Саме таке покарання, на думку суду буде не тільки карою, а й буде сприяти виправленню обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_18 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винної, раніше не судимої.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є вчинення злочину неповнолітньою.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Дніпровський відділ з питань пробації склав досудову доповідь відносно ОСОБА_18 , згідно якого є середня ймовірність вчинення повторного правопорушення обвинуваченою, орган пробації вважає, що її виправлення без позбавлення волі можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Оскільки судом встановлено, що злочин вчинено ОСОБА_18 будучи неповнолітньою особою, а тому до обвинуваченої застосовуються правила розгляду справи щодо неповнолітніх, що відноситься до Розділу ХV Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.

В п.10, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 зазначено, що неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих ( статті 75-78 КК України), з урахуванням особливостей, визначених у ст. 104 КК України.
Отже, суд призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_18 враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, думку прокурора, а також той факт, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, усвідомлює свою провину, змінила ставлення до своїх дій, а також те що обвинувачена ОСОБА_18 вчинила злочин будучи неповнолітньою, суд приходить до висновку про призначити покарання за кримінальне правопорушення в межах санкції статті наближене до мінімального розміру, враховуючи можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_18 можливе без відбування покарання в умовах нагляду за її поведінкою в період строку звільнення від покарання з випробуванням, а тому суд згідно положень ст. 75, 104 КК України звільняє обвинувачену ОСОБА_18 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про цивільний позов і відшкодування збитків, суд виходить з того, що злочином обвинуваченими потерпілому заподіяна шкода, що доведено в ході судового слідства, тому заявлений потерпілим ОСОБА_16 цивільний позов підлягає задоволенню, однак частково.

Позов мотивовано тим, що зазначеним кримінальним правопорушенням йому спричинено моральні та фізичні страждання. Внаслідок злочинних дій обвинувачених потерпілий отримав ушкодження у вигляді закритого перелому кістки носа із зміщенням кісткових уламків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забою м`яких тканин. Внаслідок отриманих травм потерпілого ОСОБА_23 було госпіталізовано на стаціонарне лікування. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №042-302-2019 від 04.03.2019 року отримані потерпілим ОСОБА_16 тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розклад здоров`я.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_16 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задоволити та стягнути з обвинувачених на його користь по 13 000 грн. з кожного.

Цивільний відповідач ОСОБА_19 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав .

Цивільний відповідач ОСОБА_17 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав.

Цивільний відповідач ОСОБА_18 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , доведена та їх дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 296 КК України.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідачів, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 передбачає, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки внаслідок злочинних дій обвинувачених потерпілий отримав ушкодження у вигляді закритого перелому кістки носа із зміщенням кісткових уламків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забою м`яких тканин. Внаслідок отриманих травм потерпілого ОСОБА_23 було госпіталізовано на стаціонарне лікування. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №042-302-2019 від 04.03.2019 року отримані потерпілим ОСОБА_16 тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розклад здоров`я, а отже потерпілий переніс фізичну біль, лікувався, що вплинуло на його звичайний спосіб життя, призвело до вимушених змін.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, а з відповідачів ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на користь ОСОБА_16 слід стягнути по 13 000 грн. моральної шкоди.

Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Процесуальні витрати по справі за залучення експерта становлять 1796 грн. 90 коп. та підлягають стягненню з обвинувачених ( по 598,60 грн.).

Питання про речові докази у кримінальному проваджені суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_17 , який був обраний 24.12.2019 року у вигляді цілодобового домашнього арешту закінчився 23.02.2020 року і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_18 який був обраний 24.12.2019 року у вигляді цілодобового домашнього арешту закінчився 23.02.2020 року і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_19 , який був обраний 05.05.2021 року у вигляді цілодобового домашнього арешту закінчився 05.07.2021 року і судом не продовжувався.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 50, 65-67, 70-72, 73, 75-78, 104, 296 КК України, ст.ст. 127-129, 368, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців 11 днів позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_19 , у строк покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, перебування під вартою з 24.12.2019 року по 05.05.2021 року та вважати ОСОБА_19 таким, що відбув покарання.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року, яким ОСОБА_19 засуджено за ст.198 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік - виконувати самостійно.

Визнати винним ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) 6 (шість) місяців року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.76, 104 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати винною ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) 6 (шість) місяців року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.76, 104 КК України звільнити ОСОБА_18 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки та покласти на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про стягнення моральної шкоди завданої злочином - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на користь ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - по 13 000 грн. моральної шкоди з кожного.

Стягнути з ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта, в сумі 1796 грн. 90 коп. - по 598,60 грн з кожного.

Речові докази: CD диск, який постановою від 18.01.2019 року визнано речовим доказом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: