ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0001174 від 13 травня 2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, із неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого: 06 серпня 2019 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі, та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, із вищою освітою, приватного підприємця, раніше не судимого,
КП №11-кп/822/43/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_11
Категорія: ст.ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2021 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 залишено обрану у вигляді тримання під вартою в Державній Установі Чернівецький слідчий ізолятор.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 13 травня 2021 року (23:45 год.).
Визнано винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і за його вчинення, із застосуванням ст. 69 КК України, призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 343 грн. 24 коп.
Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 343 грн. 24 коп.
Вирішено долю речових доказів.
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисника адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_7 просить суд скасувати вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці та ухвалити новий вирок, яким визнати його винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, з урахуванням кількох пом`якшуючих обставин, у мінімальному розмірі.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації вчиненого злочину.
Вказує, що в обвинувальному акті вказано, що він проник в інше володіння, а у вироці зазначено, що проникнення відбулось у сховище.
Зазначає, що локомотивне ДЕПО не є сховищем чи іншим володінням.
Визначає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі просить суд змінити вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2021 року в частині визнання ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою проникнення у сховище, за відсутності в його діянні даного складу кримінального правопорушення, кваліфікувати його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити більш м`яке покарання з врахуванням пом`якшуючих обставин та особи обвинуваченого.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_7 обвинуваченню у зв`язку з відсутністю у ч. 3 ст. 185 КК України кваліфікуючої ознаки у виді проникнення у інше володіння.
Зазначає, що Локомотивне ДЕПО Чернівці не містить огорожі чи інших захисних засобів, а отже обвинуваченим вчинено крадіжку до майна, яке було у вільному доступі.
На вказані апеляційні скарги прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_12 подано заперечення.
У поданих запереченнях прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 визнаний судом винним за кваліфікуючою ознакою - проникненням до сховища. Поняття володіння і сховище є тотожними.
Зазначає, що судом першої інстанції не було допущено погіршення становища обвинувачених та порушення їх права на захист.
Вказує, що суд, відповідно до приписів п. 3 ст. 337 КПК України мав право змінити правову кваліфікацію.
Вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України доведеною дослідженими судом першої інстанції доказами, у зв`язку з чим просить вирок залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку та доводи, викладені в апеляційних скаргах і запереченні на апеляційну скаргу, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які просили задовольнити апеляційні скарги та змінити вирок суду першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку представника потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, думку прокурора, яка підтримала подані заперечення на апеляційні скарги та просила відмовити в їх задоволенні, частково дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у тому, що 12 травня 2021 року близько 23:45 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 повторно, переконавшись у таємності своїх дій, маючи доступ до території ВСП «Локомотивне ДЕПО Чернівці РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Білоруська, 25-ж, проникли на вказану територію, після чого прокрались в середину одного з локомотивів, звідки викрали 40 кг. мідної обмотки полюсів та шини головного генератора, вартістю, відповідно до довідки відсутнього обладнання та матеріалів ВСП «Локомотивне ДЕПО Чернівці» 4 720 грн. В подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , виходивши з приміщення локомотива були затримані разом з викраденим майном про собі охороною ВСП «Локомотивне ДЕПО Чернівці».

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням до іншого володіння, за попередньою змовою, групою осіб.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого володіння з попередньою змовою, групою осіб.

Колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на крадіжку доведена наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна визнав частково. Вказав, що він запропонував ОСОБА_8 вчинити крадіжку металобрухту з локомотивного ДЕПО. Зазначив, що територія локомотивного ДЕПО не містить огорожі чи інших захисних засобів, у звязку з чим, він вважає себе винним за ч. 2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 під час розгляду справи в суді першої інстанції вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю. Пояснив, що не знає чому так вчинив, адже він працює та має стабільний дохід. Зробив для себе належні висновки та дуже шкодує про вчинене. Просив його суворо не карати, так як має на утриманні двох малолітніх дітей та хвору матір.

Представник потерпілого ОСОБА_6 , будучи допитаний судом першої інстанції пояснив, що територія Локомотивного ДЕПО повністю огороджена та знаходиться під охороною. Доступ на неї стороннім особам заборонено. Обвинувачені не є працівниками підприємства, тому не мали права проникати на територію ДЕПО. Локомотив, з якого було вчинено крадіжку, несправний, тому викрадений з нього метал був оцінений як металобрухт. Шкода підприємству відшкодована, так як запчастини повернуті обвинуваченими. Претензій до них не має, покарання просив призначити на погляд суду.

Свідок ОСОБА_13 , допитаний в суді першої інстанції пояснив, що працює стрільцем воєнізованої охорони та здійснює охорону території залізниці. В травні 2021 року він спільно зі своїм напарником ОСОБА_14 перебував на чергуванні по охороні Локомотивного ДЕПО. Здійснюючи відпрацювання території, почули шум. Підійшли до тепловозів, де і виявили обвинувачених разом із викраденим майном. Підтвердив, що територія залізниці знаходиться під цілодобовою охороною, вхід сторонніх осіб на неї заборонено.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний судом першої інстанції пояснив, що в травні 2021 року знаходився на добовому чергуванні разом зі своїм напарником ОСОБА_13 . У ході здійснення огляду території, ними було виявлено двох чоловіків (обвинувачених), які з тепловоза викрали запчастини. Додав, що територія залізниці повністю охороняється і на ній розміщені відповідні знаки про це. Тепловоз є майном залізниці. Спільно з напарником вони викликали працівників поліції.

Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним судом першої інстанції пояснив, що працює в Локомотивному ДЕПО. В ніч з 12 на 13 травня 2021 був відповідальним. Йому зателефонував ОСОБА_14 і повідомив, що на території ДЕПО затримано двох осіб, які викрали щось із тепловозу. Додав, що вхід на територію стороннім особам заборонено, так як територія охороняється. Локомотив, з якого було вчинено крадіжку, на даний час несправний, тому всі двері у ньому заварені металевими прутами, доступу до нього немає. Щодня охороною здійснюється перевірка на наявність пломб на дверях.

Вина обвинувачених у вчиненні закінченого замаху на крадіжку підтверджується наступними доказами, що містять в матеріалах кримінального провадження:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (том 1 а.с.8) де працівник служби охорони ОСОБА_15 вказав на обставини вчинення крадіжки на території ВСП «Локомотивне ДЕПО Чернівці РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;

-протоколом огляду місця події від 13 травня 2021 з фототаблицею до нього(том 1 а.с.9-20), з якого вбачається, що об`єктом огляду є локомотив, з якого було скоєно крадіжку; на фото зображені особи (обвинувачені), які були затримані на місці скоєння крадіжки;

-заявою начальника ВСП «Локомотивне ДЕПО Чернівці РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» про вчинення крадіжки (том 1 а.с.26), з якої вбачається, що в ніч на 13 травня 2021 року невідомі особи шляхом проникнення в локомотив 2М62У-331 Б таємно викрали мідні складові елементи головного генератора, а саме: мідну обмотку полюсів та шини головного генератора, загальною вагою 40 кг.;

-протоколом огляду від 17 травня 2021 року , з фототаблицею до нього (том 1 а.с.32-35), з якого вбачається, що предметами огляду є рюкзак чорного кольору, всередині якого наявні 22 штуки мідних обмотків та пара рукавиць, сумка чорного кольору, всередині якої знаходяться 17 штук мідних обмотків, мідні шини в кількості 4 штуки, накидний ключ, 4 робочих ключа, плоскогубці, кусачки та викрутка, а також рюкзак чорного кольору, всередині якого виявлено 40 штук мідних обмоток.

-висновком товарознавчої експертизи від 20 травня 2021 року №СЕ-19/126-21/4063-ТВ (том 1 а.с.49-52), з якого вбачається, що вартість викраденого майна (металобрухту міді) становить 7240 грн.

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 від 20 травня 2021 року (том 1 а.с.74-78), з якого вбачається, що у присутності понятих свідок вказав на місце, час та обставини виявлення ним крадіжки з локомотиву.

Таким чином, проаналізувавши всі наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинувачених у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) доведена у повному обсязі.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з правовою кваліфікацію, визначеною судом першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК України настає за вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або такої, що завдала значної шкоди потерпілому.

Згідно пред`явленого обвинувачення колегією суддів встановлено, що дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою «проникнення до іншого володіння».

Доводи прокурора, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу про те, що терміни «інше володіння особи» та «сховище» є тотожними не заслуговують на увагу, оскільки закон про кримінальну відповідальність чітко розмежовує цих два поняття. Термін «інше володіння особи», як кваліфікуюча ознака, визначений диспозицією ст. 162 КК України, а обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 інкримінується ч. 3 ст. 185 КК України, яке не містить у собі зазначеної вище кваліфікуючої ознаки.

Натомість ч. 3 ст. 185 КК України передбачає кримінальну відповідальність за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Оскільки органом досудового розслідування не інкримінувалось обвинуваченим за ч. 3 ст. 185 КК України таку кваліфікуючу ознаку, як крадіжка, поєднана з проникненням у сховище, суд першої інстанції не вправі був, без зміни прокурором обвинувачення в суді, самостійно вийти за межі пред`явленого обвинувачення і кваліфікувати дії обвинувачених за ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою крадіжка, поєднана з проникненням у сховище.

Суд першої інстанції самостійно змінивши формулювання пред`явленого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення, вмінивши кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище», порушив вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України та вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, а відповідно порушив право обвинуваченого на захист.

Таким чином, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Колегія суддів, враховуючи, що апеляційну скаргу на оскаржуваний вирок не подано обвинуваченим ОСОБА_8 , вважає за необхідне застосувати положення ч. 2 ст. 404 КПК України щодо нього.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним змінити вирок та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, та дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Оскільки колегія дійшла до висновку про перекваліфікацію дій обвинувачених на ч. 2 ст. 185 КК України з наведених вище підстав, суд не переглядає доводи апеляційних скарг в частині перевірки способу проникнення обвинувачених на територію ВСП «Локомотивне ДЕПО Чернівці РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Апеляційні вимоги захисника ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження не підлягають задоволенню, у зв`язку з наведеною перекваліфікацією дій обвинувачених.

Вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування оскаржуваного вироку задоволенню не підлягають, оскільки наведені у його апеляційній скарзі підстави, які встановлені під час апеляційного перегляду, за приписами ч. 1 ст. 408 КПК України є підставами для зміни оскаржуваного вироку, а не його скасування.

При призначенні кожному із обвинувачених виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, те, що він відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , на підставі ст.66 КК України, колегія суддів визнає те, що свою вину у вчиненні злочину він визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох малолітніх дітей та хвору матір, яка потребує стороннього догляду, потерпілий до нього претензій не має.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Апеляційний суд погоджується із можливість застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України при призначенні йому основного покарання.

Разом з тим, судом першої інстанції допущена помилка при застосування ст. 69 КК України, вказавши на те, що ОСОБА_8 слід призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченою санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши при цьому покарання не передбачене санкцією цієї норми закону.

Вказана помилка підлягає виправленню.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе та доцільне при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді штрафу.

Саме такий вид покарання, на погляд колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд, на підставі ст.66 КК України, визнає те, що він є особою молодого віку, визнав свою вину, а також те, що у потерпілого відсутні до нього будь-які претензії.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, інкримінований злочин вчинив у період непогашеної судимості, не працює.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи та особу винного, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому не знаходить достатніх підстав для застосування відносно нього при призначенні покарання ст.ст.69, 75, 76 КК України.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х ВА Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0001174 від 13 травня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині правової кваліфікації їх дій та призначення покарання.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Визнати винуватим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України і за його вчинення, із застосуванням ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Кримінального касаційного суду в складі Верховного Суду з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_1
Судді: [підпис] ОСОБА_3

[підпис] ОСОБА_2
"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _______________ ОСОБА_1

02.02.2022 року
(дата засвідчення) копії)