ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1525/22
провадження № 1-кс/753/250/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження№0000226, відомості про яке внесено до ЄРДР від 21.01.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, із неповною вищою освітою, не заміжньої, не працюючої, не маючої на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києва ОСОБА_6 за погодженням з процесуальним керівником прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження№0000226,відомості про яке внесено до ЄРДР від 21.01.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000226 відомості про яке внесено до ЄРДР від 21.01.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши збут особливо небезпечних психотропних речовин, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, домовилась з невстановленою досудовим розслідуванням особою, щодо незаконного придбання, з метою подальшого збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP наркозалежним споживачам, шляхом розкладання «закладок».
В подальшому, здійснюючи «закладки» з зазначеними речовинами, ОСОБА_4 фотографувала місцезнаходження відповідних схованок та з детальною адресою місцезнаходження останніх направляла повідомлення невстановленій досудовим розслідуванням особі для безпосереднього координування наркозалежних споживачів.
За розкладання особливо небезпечної психотропної речовини ОСОБА_4 отримувала грошову винагороду.
Так, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у невстановлений спосіб, домовилась з невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якого обмежено - PVP, з метою подальшого збуту. Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та місці, отримала раніше замовлену особливо небезпечну психотропну речовину у невстановленій кількості, яку почала зберігати з метою подальшого збуту.
В подальшому, 21.01.2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у лісосмузі неподалік станції метро «Червоний хутір» за адресою м. Київ, вул. Старобориспільська, ОСОБА_4 маючи умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, умисно, зберігаючи вказану речовину при собі, здійснила 13 схованок («закладок») з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP.

Після чого 21.01.2022 о 19 годині 49 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська, працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , у якої під час особистого обшуку, у сумці було виявлено 133 згортків обмотаних клейкою стрічкою, всередині кожного з яких наявний полімерний пакет із кристалічною речовиною, в одному з яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої обмежено PVP масою 0,718 г, яку ОСОБА_4 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбала, перевезла та зберігала, з метою подальшого збуту.
PVP згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (із змінами) Списку №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», є особливо небезпечними психотропними речовинами, обіг яких заборонено.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Та вказує, що, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого вона підозрюється, та можливість призначення їй покарання пов`язаного з позбавленням волі на строк до 10 років, оцінюючи зібрані органом досудового розслідування докази, які підтверджують причетність до вчинення злочину, підозрюванаусвідомлює невідворотність суворого покарання, що, в свою чергу, підсилює ризик можливості переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вона не має постійного джерела доходів, не працює, єдиним встановленим джерелом її доходів є зайняття протиправною діяльністю, у вчиненні якої вона підозрюється. Крім того, за час досудового розслідування, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій було зафіксовано безперервну злочинну діяльність, пов`язану зі збутом наркотичного засобу - PVP, яка являється єдиним встановленим джерелом доходів.

Підозрювана та її захисник просили застосувати за наслідком пропонованого прокурором запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою - цілодобовий домашній арешт, зважаючи на вік підозрюваної, її майновий стан та можливість використати право на заставу у мінімальному розмірі (20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб). При цьому підозрювана повністю визнала вину у вчиненні злочину, у якому підозрюється, щиро розкаялась, вважаючи, що матиме добросовісну процесуальну поведінку. Пояснила, що займається діяльністю розповсюдження наркотичних засобів з грудня 2021 року за що отримувала кошти (заробітну плату). Розуміла, що зайняття такою діяльністю є незаконною.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, його захисника, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_4 затримано о 19 год. 59 хв. 21.01.2022 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 21.01.2022, відповідно до якого, у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон та 133 згортки клейкої стрічки в середині із кристалічною речовиною.

-протоколом огляду мобільного телефону, згідно з яким вбачається факт здійснення схованок (т.з. «закладок») з забороненим у вільному обігу речовинами,

-висновоком експерта №СЕ-19/111-22/3066-НЗПРАП від 21.01.2022 року згідно з яким надана на дослідження кристалічна речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг заборонено-PVP 0,718 г.

-протоколами оглядів місць подій, які проведені за результатами огляду мобільного телефону, відповідно до яких було вилучено згортки клейкої стрічки з кристалічною речовиною.

-протоколом допиту ОСОБА_7

-протоколом допиту ОСОБА_8

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

22.01.2022 року ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що згідно ст. 12 КК України, що є тяжким злочином.
Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу відносно такого підозрюваного, оскільки існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи,
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, що зазначені в п.п. 1, 5 ч. 1 цієї статті, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду й розуміння наслідків покарання може вплинути на зміну її процесуальної поведінки.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінального правопорушення, адже існує ризик того, що підозрювана, будучи на волі, продовжить свою злочинну діяльність, оскільки відповідно до зібраних доказів, вона не збиралась завершувати свою злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я відсутні.

Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.
Тримання під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих ст. 194 даного Кодексу, тобто утримання під вартою відповідає критерію розумності.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявлені ризики прокурором обгрунтовані, вони є реальними, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків.
Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою, то у світлі факторів пов`язаних з характером особи підозрюваної, її ролі у вчиненому злочині, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
Позиція підозрюваної та її захисника щодо застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, жодним чином вказані висновки не спростовують.
З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваної, злочину, який нею вчинений, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаної підозрюваної з урахуванням обставин правопорушення та її особи, адже підозрювана не працевлаштована, свідомо обрала для себе єдине джерело доходу - незаконне розповсюдження наркотичних засобів, за що отримувала дохід від такої незаконної діяльності, вплив її незаконної діяльності на невизначене коло осіб, які отримували наркотичні засоби та негативні наслідки від такої незаконної діяльності на суспільство, високі ризики настання летальних наслідків, що у всьому світі вважається суспільно небезпечним, зважаючи на вчинений нею злочин, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на її процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Так, враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, та можливість призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі на строк до 10 років, й, оцінюючи зібрані органом досудового розслідування докази, які підтверджують її причетність до вчинення такого злочину,усвідомлення невідворотності суворого покарання, підсилять ризик можливості переховування від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, не працює, єдиним встановленим джерелом його доходів є зайняття протиправною діяльністю (розповсюдження наркотичних засобі, що нею визнається), у вчиненні якого вона обгрунтовано підозрюється, що є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою з правом внесення застави.
Водночас, слідчий суддя не погоджується із позицією прокурора про пропонований максимальний розмір застави, а також пропозицією сторони захисту - мінімальний розмір застави, зважаючи на особу підозрюваної та її майновий стан, вік, те, що вона раніше не судима, кількість вилучених накотичних засобів, й вважає за можливе та необхідне визначити розмір застави - 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який забезпечить виконання такою підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст. 182 КПК України).

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

З урахуванням ч.1, п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, особи підозрюваної, віку, її ролі у вчиненні злочину та майнового стану, кількісну складову вилучених накотичних засобів, визначити розмір застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 240 грн. 00 коп. (2 270 грн. х 40 = 99 240 грн. 00 коп.), яка буде достатньою для виконання покладених на неї обов`язків.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 182, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження№0000226, відомості про яке внесено до ЄРДР від 21.01.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, із незакінченою вищою освітою, не заміжню, не працюючу, не маючу на утриманні малолітніх дітей, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судиму - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру застави (правом внесення застави) в сумі 99 240 грн. (дев"яносто дев"ять тисяч двісті сорок) грн. 00 (нуль) коп.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки терміном 60 (шістдесят) днів:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки:

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з часу затримання, тобто з 21 січня 2022 року 19 години 59 хвилин.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 22 березня 2022 року о 19 годині 59 хвилин.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: