справа №619/5095/21
провадження №1-кс/619/1106/21

Ухвала
іменем України

22 жовтня 2021 року м. Дергачі
Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання прокурора представника власника майнаОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
установив:
Досудовим розслідуванням установлено, що 10.10.2021 до ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від чергового МАПП «Гоптівка» про те, що при огляді транспортного засобу DAF р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 було виявлено ознаки зміни VIN номеру кузову.
До суду надійшло клопотаннядізнавача СД відділу поліції №3 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль DAF р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_1 , від 13.01.2020, р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , модель ДАФ FAR XF 95.430S. У обґрунтування якого зазначено, що відомості про кримінальний проступок внесені 10.10.2021 за ст. 290 КК України та того ж числа під час огляду місця події було виявлено та тимчасово влучено зазначені вище речі, власником яких є ОСОБА_6 . На даний момент виникла необхідність у проведенні судових експертиз, встановлення обставин, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та будуть доказовою базою по ньому, а також те, що вилучені предмети під час огляду місця події є тимчасово вилученим майном, для запобігання знищенню виявлених речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі.
Власник майна у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання заперечує у повному обсязі.
Представник власника майна у судовому засіданні проти клопотання заперечувала, зазначивши, що при огляді автомобіля не був залучений спеціаліст, а дані, які містяться у ЄРДР є лише припущенням. Бортовий комп`ютер відображає VIN номеру кузову, який співпадає з номером, зазначеним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Будь-якого злочину на території України ОСОБА_6 не вчиняв, тому що він ще не встиг перетнути кордон, як його автомобіль був затриманий.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів учасників кримінального провадження, проаналізувавши зміст клопотання, перевіривши його на відповідність приписам ст.ст. 132, 171 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, з огляду на таке.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, шо при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як убачається з витягу до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Згідно ст. 290 КК України передбачена кримінальна відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Об`єктивна сторона вказаного злочину може виразитися у таких формах: 1) знищення;
2) підробка або 3) заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, а так само 4) заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Предметом злочину є: 1) ідентифікаційний номер; 2) номери двигуна, шасі або кузова; 3) номерна панель з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Предметом злочину є кузов, двигун, шасі чи номерна панель, на яких заводським способом позначено номери. При реєстрації транспортних засобів у технічний паспорт заносяться ці номери, завдяки чому транспортні засоби можуть бути ідентифіковані.
Ідентифікаційний номер транспортного засобу є структурним поєднанням буквено-цифрових символів, присвоюється виробником транспортного засобу з метою ідентифікації останнього і наноситься на деталі кузова, шасі (рами) згідно зі стандартами.
Номер двигуна, шасі (кузова) транспортного засобу наноситься заводом-виготовлювачем на передній панелі під капотом легкового автомобіля або над аркою переднього колеса та дублюється на окремих табличках, закріплених в салоні (кабіні), на рамі мотоцикла тощо. У ньому вказуються: дата випуску, тип кузова, номер двигуна, шасі або кузова, під яким транспортний засіб випущений із заводу, а на табличці додатково - країна, де виготовлено транспортний засіб, підприємство-виготовлювач, тип та робочий об`єм двигуна.
При цьому, представником власника майна надана роздруківка з бортового комп`ютера автомобіля DAF р.н. НОМЕР_1 , на якому вбачається дублювання VIN номеру кузову, який відповідає зазначеному у документах.
Заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу означає використання такої панелі іншого транспортного засобу без внесення відповідних змін у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
При цьому, ні запис у ЄРДР, ні клопотання слідчого, ні додані до нього матеріали не містять жодних відомостей про те, які саме ознаки зміни VIN номеру кузову та в чому це виразилося.
До того ж, статтею 290 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заміну ідентифікаційного кузова, тоді як у ЄРДР внесено дані про ознаки зміни VIN номеру кузову.
Отже, особа, яка звернулась із клопотанням про накладення арешту на майно не надала належних доказів, що вказують на ознаки заміни VIN номеру кузову, а також переконливих даних про вчинення проступку, передбаченого ст. 290 КК України, а висловлено лише припущення.
Відповідно до ст. 168 КПК України факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
10 жовтня 2021 року при огляді місця події було вилучено автомобіль ДАФ FAR XF 95.430S, р.н. НОМЕР_1 синього кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_1 , від 13.01.2020, р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , модель ДАФ FAR XF 95.430S.
При цьому слідчий суддя зазначає, що при огляді транспортного засобу слідчим не залучено експерта (спеціаліста), який би указав на наявність конкретних ознак механічного втручання та яких саме.
На даний момент у кримінальному провадженні нікому не оголошено підозру, окрім того не встановлено факту підробки або заміни VIN номера кузова, з 10 жовтня 2021 року не проведено жодної слідчої дії на встановлення фактичних обставин у кримінальному провадження, зважаючи на те, що ОСОБА_6 являється громадянином іншої держави та належний йому автомобіль під його керуванням було затримано при перетині кордону на в`їзд в Україну, тому слідчий повинен був зазначити про обставини вчинення даного кримінального проступку саме на території України та довести наявність зв`язку між вилученим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування.
При цьому, даних щодо перебування вилученого транспортного засобу у розшуку слідчим не надано.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості клопотання про арешт майна, слідчий суддя враховує усталену судову практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Втручання держави в право володіння особою майном у кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, здійснено без урахування вимог кримінального процесуального закону, тобто без достатніх на те правових підстав, а тому таке втручання не є виправданим.
Враховуючи зазначені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно, оскільки при прийнятті рішення суд, виходячи із засад верховенства права, повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів і, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, за таких обставин можна вважати, що втручання, на даному етапі, буде здійснено поза законом.
Слідчий суддя наголошує, що відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документу, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу, та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та дійти висновку про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
На переконання слідчого судді, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, оскільки обґрунтував необхідність накладення арешту на нерухоме майно необхідністю його збереження як речового доказу, у той час як матеріали справи не містять процесуального рішення слідчого при визнання такого майна речовим доказом у кримінальному провадженні.
За таких обставин, ініціювання слідчим питання про накладення арешту на вказане майно не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Негайно повернути ОСОБА_6 :
1)автомобіль ДАФ FAR XF 95.430S, р.н. НОМЕР_1 синього кольору;
2)свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_1 , від 13.01.2020, р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , модель ДАФ FAR XF 95.430S.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та представнику власника майна.
Суддя ОСОБА_1