Справа № 538/2116/21
Провадження № 1-кс/538/113/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

начальника СД ВП № 2 Миргородського

РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області клопотання начальника СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 від 09.10.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

16.12.2021 року до Лохвицького районного суду Полтавської області надійшло клопотання начальника СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 від 09.10.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Мотивоване клопотання тим, що 08.10.2021 року до ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшли матеріали адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах клієнтів щодо встановлення факту підробки документів стосовно виготовлення проектної документації земельних ділянок із кадастровими номерами: :046001:0765; :046001:0766; :046001:0764; :046001:0768, жителів с. Ждани Миргородського району Полтавської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За вказаним фактом 09.10.2021 року СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході виконання досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що земельні ділянки із кадастровими номерами: :046001:0765; :046001:0766; :046001:0764; :046001:0768 на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області отримали у власність ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

22.06.2021 року державним реєстратором відділу реєстрація виконавчого комітету Оржицької селищної ради ОСОБА_13 здійснено:

- реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :046001:0764 площею 2 га за ОСОБА_9 . Номер запису про право власності: 42676807 від 22.06.2021 р. Підстава внесення запису про право власності: Наказ ТУ Держгеокадастру у Полтавській області № 2672-СГ від 08.04.2021 року;

- реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0766 площею 2 га за ОСОБА_10 . Номер запису про право власності: 42677382 від 22.06.2021 р. Підстава внесення запису про право власності: Наказ ТУ Держгеокадастру у Полтавській області № 2676-СГ від 08.04.2021 року;

- реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0768 площею 2 га за ОСОБА_11 . Номер запису про право власності: 42677382 від 22.06.2021 р. Підстава внесення запису про право власності: Наказ ТУ Держгеокадастру у Полтавській області № 2676-СГ від 08.04.2021 року;

- реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :046001:0765 площею 2 га за ОСОБА_12 . Номер запису про право власності: 42676807 від 22.06.2021 р. Підстава внесення запису про право власності: Наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 2672-СГ від 08.04.2021 року.

Однак, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області рішення (накази) щодо надання у власність земельних ділянок зазначеним громадянам не приймалося.
Отже, виникла підозра щодо підробки наказів про затвердження документації з землеустрою та надання земельних ділянок у власність з кадастровими номерами: :046001:0765; :046001:0766; :046001:0764; :046001:0768.
Відповідно до даних Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, отриманих за допомогою автоматизованої системи «ДОК ПРОФ СТЕП 3.0» звернення від ОСОБА_9 про передачу у власність земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0764 не зареєстроване, звернения від ОСОБА_12 про передачу у власність земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0765 не зареєстроване, звернення від ОСОБА_10 про передачу у власність земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0766 не зареєстроване, звернення від ОСОБА_11 про передачу у власність земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0768 не зареєстроване. Накази Головного управління про передачу у власність земельних ділянок ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 не видавалися.

Станом на цей час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки з кадастровими номерами; :046001:0765; :046001:0766; :046001:0764; :046001:0768 відповідно до договорів купівлі - продажу від 17.07.2021 року належать на праві власності ОСОБА_14 , який в свою чергу 18.10.2021 року згідно договору надав в оренду строком 10 років до 18.10.2031 року Товариству з обмеженою відповідальністю «РЕНЕВАЛЬ-АГРО».

В ході досудового розслідування встановлено, що право власності на вказані земельні ділянки було безпідставно зареєстровано, оскільки підставою для вчинення відповідних реєстраційних дій стали документи, які фактично не видавалися.

Тобто, не було передбачених законом підстав для реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки, що свідчить про вибуття у власність вказаної категорії земель внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою від 17.11.2021 року земельні ділянки з кадастровими номерами: :046001:0765; :046001:0766; :046001:0764; :046001:0768 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, виникає потреба у арешті земельних ділянок з кадастровими номерами: :046001:0765; :046001:0766; :046001:0764; :046001:0768 оскільки вказане майно фактично є предметом кримінального правопорушення, у встановленому порядку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та з огляду на ст. 79-1 ЗК України існує реальна загроза втрати вказаних речових доказів або ж їх відчуження.

У судовому засіданні начальник СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 дане клопотання підтримав та надав пояснення аналогічні клопотанню.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши начальника СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, дізнавача чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

В наданих матеріалах, як вважає слідчий суддя, не міститься жодного доказу того, що вказане у клопотанні майно, а саме вищезазначені земельні ділянки з кадастровими номерами :046001:0765; :046001:0766; :046001:0764; :046001:0768, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Також в матеріалах кримінального провадження не міститься жодного доказу про внесення в ЄРДР відомостей від заявника адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме відсутність доказів щодо повноважень діяти як захисника в інтересах зазначених осіб.

Крім того в матеріалах кримінального провадження про арешт майна відсутня постанова про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні та не міститься достатнього обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає зазначене вище майно.

Таким чином, зазначене вище майно, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :046001:0765; :046001:0766; :046001:0764; :046001:0768 жодним чином не можуть відповідати ознакам речового доказу в рамках кримінального провадження №0000268 від 09.10.2021 року.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна,накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із врахуванням наведених обставин, слідчий суддя з урахуванням вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, встановив належну правову підставу; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власників.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання дізнавача з вищенаведених підстав.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд

у х в а л и в:
У клопотанні начальника СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 від 09.10.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1