Справа № 459/3431/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/64/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 13 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,
в с т а н о в и л а :
вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ялта, АРК, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
та продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме, з 13.01.2022 до 13.03.2022.
На ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нову, якою змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що прокурором не доведено перед судом неможливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Наголошує, що покликання лише на тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для обрання щодо особи запобіжного заходу тримання під вартою.
Стверджує, що твердження суду про те, що він може переховуватися від суду та впливати на потерпілого, свідків, є лише припущенням та не підтверджується жодними доказами.
Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнього гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.
Звертає увагу, що він зацікавлений у законному та справедливому розгляді справи у суді.
Обвинувачений в апеляційній скарзі також зазначає про свою активну соціальну позицію, а саме те, що він брав участь в обороні Майдану та літній кампанії АТО у Луганській області у 2014 році.
Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі, у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обовязково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вважає, що до обвинуваченого доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачений не є суспільно небезпечною особою.
Стверджує, що ОСОБА_6 не буде переховуватися від суду, вину визнав повністю, щиро розкаявся та попросив пробачення у потерпілого, спрятиме суду у встановленні обставин кримінального провадження, оскільки не відмовляється давати показання, має постійне місце проживання, реєстрації та міцні соціальні зв`язки, має на утриманні дитину та цивільну дружину, не має наміру чинити тиск на потерпілого. Крім того потерпілий уже надав пояснення у судовому засіданні, заявив цивільний позов та не заперечував щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурорапро законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 459/3431/21 в провадженні Червоноградського міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 діб, суд правильно врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, відсутність міцних соціальних зв`язків та законних джерел заробітку, а також те, що ризики, які були підставою продовження запобіжного заходу, не зникли, а саме: ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, відсутність достатніх гарантій належного виконання процесуальних обов`язків.
Суд оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт (як про це просять апелянти) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.
Доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, й судовий розгляд у справі не завершено.

При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Покликання захисника на те, що ОСОБА_6 не буде переховуватися від суду, має постійне місце проживання, реєстрації та міцні соціальні зв`язки, має на утриманні дитину та цивільну дружину, не має наміру чинити тиск на потерпілого, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційних скарг й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
УхвалуЧервоноградського міського суду Львівської області від 13 січня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4