Справа № 130/1904/20
Провадження №11-кп/801/216/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000044 від 17.08.2020 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.11.2021, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого 16.07.2020 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років обмеження волі.
На підставі ст. 72, ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.07.2020, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено відраховувати 23.11.2021.
Обвинуваченого ОСОБА_8 тимчасово залишено в слідчому ізоляторі ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1) до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.08.2020 обвинувачений ОСОБА_8 маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , забувши там вищевказаний рюкзак із рослинами коноплі, пішов в напрямку свого дому.
В подальшому 17.08.2020 у період часу з 21 год 30 хв по 21 год 41 хв в ході огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції Жмеринського відділу поліції було виявлено у напівзруйнованому приміщенні, що розташоване на території домоволодіння матерчатий рюкзак, чорного кольору, всередині якого знаходилися речовина рослинного походження, темно-зеленого кольору із стеблами та без кореневої системи.
Згідно висновку експерта №1510 від 19.08.2020, речовини рослинного походження, які було вилучено у ОСОБА_8 в ході огляду домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_10 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою 449,87 г.
Відповідно до Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 із змінами від 11.04.2012, невеликим розміром канабісу вважається вага від 5 г до 500 г.
Не погоджуючись з даним вироком, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, просить скасувати вирок та винести новий вирок, яким зарахувати в строк покарання частково невідбуте покарання за попереднім вироком та призначити остаточне покарання у виді одного року позбавлення волі. Обвинувачений переконаний, що суд не правильно застосував ст.ст. 71, 72 КК України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 також подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вказує на суворість покарання та невмотивованість рішення про призначення саме позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника на підтримку апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та вказав на законність та обґрунтованість судового рішення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апелянтів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.
Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.
Так, судом першої інстанції враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який ніде не працює, неодноразово раніше судимий, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та про підвищену суспільну небезпечність.
Висновки суду про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства належним чином мотивовані.
Апеляційна скарга захисника не містить достатнього обґрунтування на підтвердження того, що призначене ОСОБА_8 покарання є явно несправедливим через його суворість.
Також є безпідставними доводи обвинуваченого щодо неправильного призначення покарання за сукупністю вироків.
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Згідно ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає, зокрема, два дні обмеження волі.
Оскаржуваними вироком ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в даному кримінальному провадженні призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки.
Попереднім вироком ОСОБА_8 призначено покарання у виді двох років позбавлення волі, яке він повністю не відбув, а тому воно підлягає приєднанню до покарання за оскаржуваним вироком.
Обмеження волі, призначене ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України, є менш суворим видом покарання по відношенню до позбавлення волі і в перерахунку становить один рік шість місяців позбавлення волі.
До покарання за оскаржуваним вироком судом частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком строком вісім місяців позбавлення волі та призначено остаточне покарання у виді два роки два місяці позбавлення волі, що повністю відповідає вимогам ст. 71 КК України.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, а відтак підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.11.2021 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4