Провадження № 1-кс/760/9271/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисників скаржниці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення слідчого Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК України) у рамках кримінального провадження № 0000004 від 10.01.2020,

В С Т А Н О В И В :

12.10.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення слідчого Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 КК України у рамках кримінального провадження № 000004 від 10.01.2020.

В зазначеній скарзі ставиться питання про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 30.10.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 КК України у рамках кримінального провадження № 0000004 від 10.01.2020; зобов`язання уповноваженої особи Київської обласної прокуратури до компетенції якої віднесено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 10.01.2020 вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_6 від 30.10.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 КК України.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 12.10.2021 для розгляду відповідної скарги визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 13.10.2021 розгляд скарги було призначено на 18.10.2021.

У зв`язку з з`ясуванням під час підготовки справи до розгляду у судовому засіданні певних обставин, 18.10.2021 слідчим суддею ОСОБА_1 було заявлено самовідвід, у задоволенні якого відмовлено ухвалою від 21.10.2021.

Після повернення слідчому судді матеріалів справи, розгляд скарги було призначено на 18.11.2021, про що учасників провадження повідомлено телефонограмами суду.

У судове засідання 18.11.2021 слідчий не з`явився, у зв`язку з чим розгляд скарги було відкладено на 25.11.2021.

Скарга обґрунтована, зокрема, наступним:

«Слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 10.01.2020, за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 КК України.
30.10.2020 р. відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 КК України.
28.12.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 КК України, шляхом вручення письмового повідомлення про підозру матері ОСОБА_6 , - ОСОБА_7 за місцем проживання останньої, а саме АДРЕСА_1 .
Вважаємо, що на разі існують всі правові підстави для скасування вищевказаного повідомлення про підозру на підставі п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України з огляду на наступне.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Положення ч. 2 ст.8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства. Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.
Слушним буде зазначити про те, що недотримання положень процесуального закону при повідомленні ОСОБА_6 про підозру, слід розглядати як одну із складових незаконності такого повідомлення.
Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.
Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.
Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.
Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278).
Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).
Так, згідно з ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (п. 1 абз. 2 ч. 1); підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 абз. 2 ч. 1).
Отже, ст. 277 КПК України регламентує, що в обох випадках ідеться про одну й ту саму особу прокурора. Більше того, за структурою повідомлення про підозру, визначеною в Кодексі й навіть розбитою на пункти, підпис прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, ставиться після роз`яснення прав підозрюваного (п. 7 абз. 2 ч. 1).
Тому роз`ясняти права підозрюваного має виключно прокурор, який прийняв процесуальне рішення, - склав, тобто безпосередньо здійснив, повідомлення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.
Аналізуючи вище викладені норми закону, слід дійти висновку, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.
Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.
Приписами ч. 1 ст. 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ч.1 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Частиною 1 ст. 135 глави 11 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
При цьому, згідно ч.1 ст.136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Згідно ч. 4 ст. 278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Тобто, враховуючи відсилочні норми ст. 278 КПК України на глави 6 та 11 КПК України, повідомлення про підозру має бути складено слідчим чи прокурором та в той же день вручене особі, відносно якої таке повідомлення складене, після чого особа вважається такою, що набула статусу підозрюваного.
У разі, якщо таке вручення повідомлення про підозру у день складення неможливе, воно має бути вручене у спосіб, який передбачений для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 135 КПК України) - надіслано поштою.
При цьому, належним підтвердженням отримання повідомлення про підозру є саме розпис особи про отримання (ч. 1 ст. 136 КПК України).
Лише після розпису особи про отримання повідомлення про підозру слідчий, прокурор невідкладно вносять до ЄРДР відомості про дату, час повідомлення про підозру і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа (ч. 4 ст. 278 КПК України).
Однак, вказаної вище послідовності процесуальних дій слідчим дотримано не було, а тому у слідчого чи прокурора були відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей про повідомлення про підозру ОСОБА_6 та, відповідно, відомості про набуття нею статусу підозрюваного.
Вручення слідчим повідомлення про підозру матері ОСОБА_6 . ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (залишення її під дверима квартири), проживаючої за адресою АДРЕСА_1 є таким, що здійснене в порушення приписів КПК України, адже сама ОСОБА_6 в цей день знаходилася в місті Суми за адресою своєї реєстрації та фактичного місця проживання по АДРЕСА_2 .
Згідно положень ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
При цьому, ключовим є те, що особа отримує таке повідомлення під розписку.
Слід зазначити, що положенням норм статтей 276, 277, 278 КПК України не вичерпують зміст діяльності під час повідомлення особі про підозру, бо системне тлумачення норм КПК вказує також на те, що, крім названих дій, під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. Причому на прохання підозрюваного після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав (частини друга, третя статті 276 КПК).
Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство.
Так, відповідно до довідки ЦНАП у м. Суми № 14.03.-08/179725 від 19.08.2021 (копія додається) ОСОБА_6 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 11.12.2015 по теперішній час.
Мати ОСОБА_6 - ОСОБА_7 . відповідно до довідки ЦНАП у м. Суми № 14.03.-08/179726 від 19.08.2021 (копія додається) проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 08.08.1990 по теперішній час.
ОСОБА_6 зі своєю матір`ю спільно не проживає вже багато років спільним побутом не пов`язані та спільного господарства не ведуть, а від так ОСОБА_7 не є членом її сім`ї.
Дані обставини були достеменно відомі слідчим, ОСОБА_6 при затриманні повідомляла свою адресу, однак слідчий навмисно не дотримався вимог КПК України та знаючи місце проживання ОСОБА_6 підкинув підозру під двері квартири ОСОБА_7 .. Одночасно, слід зазначити, що слідчому було відомо, що ОСОБА_7 є жінкою похилого віку, має дуже великі проблеми зі здоров`ям, тому дії слідчого можливо розцінювати як тиск на ОСОБА_6 через її хвору матір ОСОБА_7 , оскільки дії слідчого не були направлені на належне вручення підозри ОСОБА_6 .
Варто зауважити, що право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним із складових елементів визначеного в статті 6 Конвенції права на справедливий суд. Так, стаття 6 § 3 a) вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти "обвинувачення" зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Kamasinski (Камазінскі) проти Австрії, § 79; Pelissier і Sassi (Пеліс`є і Сассі) проти Франції [ВП], § 51). Стаття 6 § 3 a) Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про "причину" обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про "характер" обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 59; Penev (Пенєв) проти Болгарії, § § 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, створюючи інформацію і не повідомляючи про це сторону захисту (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 65).
Як вже зазначалось вище, законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає терміни "складання", "вручення" та "здійснення" повідомлення про підозру.
Сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюють поняття "здійснити повідомлення про підозру".
Окрім того, слід зазначити, що згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagozv. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Поряд із цим, у рішенні у справі "Гефген проти Німеччини" Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину "плодів отруєного дерева", відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
Зважаючи на викладені обставини, недотримання положень процесуального закону при повідомленні особі про підозру, тягне за собою й взагалі його відсутність, та вказує на неналежність зібраних доказів отриманих після встановлених порушень.
Отже, з викладеного вбачається, що органом досудового розслідування письмове повідомлення про підозру не було вручено у встановлений кримінально процесуальним строк та порядок, за адресою місця проживання ОСОБА_6 .
Одночасно, також слід наголосити на тому, що сама підозра є необґрунтована, так як:
- повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК України є грубим порушенням права на захист;
- аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину кримінального правопорушення;
- матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим не проводились в повній мірі слідчі дії на встановлення дійсних обставин справи. Слідство проводилось поверхнево та односторонньо, що і вилилось в необґрунтовану підозру.
Стороною захисту неодноразово подавались клопотання про допит свідка, якому відомі без посередньо обставини справи, а саме громадянці Молдовської Республіки ОСОБА_8 були відомі обставини, щодо того яким чином у куртці ОСОБА_6 опинилася упаковка цукерок «Skittles» з 15 пігулками Екстзазі, однак слідчим проігноровано дані клопотання, що свідчить про поверхневий підхід до розслідування та встановлення дійсних обставин справи не зважаючи що процесуальним керівником у даному провадженні було залучено диск із відповідними поясненнями громадянки ОСОБА_8 адвокату Зражевському.
Також, слідчим не було допитано також ОСОБА_6 , остання не отримувала жодного належного виклику до слідчого або на проведення слідчих дій, що також свідчить про необґрунтованість підозри та про відсутність слідчих дій, які направленні на встановлення дійсних обставин справи».
За наведених обставин захисник ОСОБА_6 вважає, що наявні підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України, від 30.10.2020 р. (вручене 28.12.2020 р.) як необґрунтованої та не здійсненої в порядку та на умовах, визначених КПК України.

18.10.2021 до суду надійшли доповнення до скарги в яких також завертається увагу на наступне:

«Вважаємо, що досудове розслідування проводилось упереджено та лише з обвинувальним ухилом, що є порушенням загальних засад кримінального провадження.
Кримінальне провадження не може вважатись неупередженим, якщо усі можливі версії ретельно не перевірені, не з`ясована наявність обставин, які як викривають, так і виправдовують особу у вчиненні кримінального правопорушення (критерії повноти).
Не буде і повноти, якщо провадження здійснюється упереджено, зі збиранням і дослідженням виключно обвинувальних доказів, без перевірки доводів невинуватості особи.
Адвокатом ОСОБА_3 23.01.2020 р. до процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні було подано клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження №000000- внесеного до ЄРДР 10.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України диск з відеозаписом опитування адвокатом ОСОБА_3 громадянки ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючу в АДРЕСА_3 .), а також про допит в даному провадженні у якості свідка громадянку Молдавської Республіки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючу в АДРЕСА_3 .
Процесуальним керівником на вищевказане клопотання адвоката листом від 27.01.2020 р. №32-29вих20 було повідомлено адвоката про те, що диск з відеозаписом опитування ОСОБА_8 долучено до матеріалів провадження та повідомлено, що у разі прибуття ОСОБА_8 до органу досудового розслідування, її буде допитано у якості свідка.
Крім того, 03.02.2020 року адвокатом ОСОБА_3 до процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні було подано клопотання про допит у якості свідка громадянина ОСОБА_9 (який проживає АДРЕСА_4 ).
На вищевказане клопотання прокурором листом від 06.02.2020 р №32- 41вих20 повідомив, що у разі прибуття громадянина Королівства ОСОБА_10 до органу досудового розслідування його буде допитано в якості свідка відповідно до вимог ст. 225 КПК України.
04.02.2020 року адвокатом ОСОБА_3 до процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні було подано клопотання про допит в кримінальному провадженні №0000004 внесеного до ЄРДР 10.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, у якості свідка громадянки Молдавської Республіки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючу в АДРЕСА_5 в режимі відеоконференції у відповідності до положень статей 225, 232 КПК України.
На вищевказане клопотання процесуальний керівник листом від 06.02.2020 р №32-42вих20 повідомив, що у разі прибуття ОСОБА_11 до органу досудового розслідування її буде допитано в якості свідка відповідно до вимог ст. 225 КПК України.
Таким чином, з викладеного вище чітко вбачається про поверхневе, не повне та пасивне здійснення досудового розслідування без з`ясування всіх обставин, які мають суттєве значення для кримінального провадження, що в свою чергу однозначно вказує на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 ».
Присутні у судовому засіданні захисники ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) доводи та вимоги, викладені в скарзі та доповненнях до неї, підтримали, наполягали на її задоволенні.

Слідчий щодо скарги заперечував, вказав, що вчинив всіх можливих та передбачених законом дій задля дотримання вимог ст.ст. 277, 278 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що Слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 00000004 від 10.01.2020 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 308 КК України.

28.12.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 КК України, шляхом вручення письмового повідомлення про підозру матері ОСОБА_6 , - ОСОБА_7 за місцем проживання останньої.

При цьому, матеріали справи містять повернення поштових відправлень, здійснених 30.10.2020 на адресу ОСОБА_6 та її захисника ( ОСОБА_3 ), в яких, згідно пояснень слідчого, направлялось повідомлення про підозру.

Також, матеріали кримінального провадження містять повідомлення адвоката ОСОБА_3 від 16.10.2020 щодо неможливості прибуття до слідчого для проведення процесуальних дій, в якому, зокрема, зазначено наступне:

«15.10.2020 року о 10 год. 26 хв. на мессенджер WhatsApp адвоката ОСОБА_3 (за номером телефону НОМЕР_1 ) від старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБУ в м. Києві та Київській ОСОБА_5 (номер телефону НОМЕР_2 ) надійшла фотографія повістки про виклик ОСОБА_6 для участі у проведенні слідчих дій - повідомленні про підозру та допиту у якості підозрюваного у кримінальному провадженні №0000004.
Слідчий в повістці про виклик зазначив дату 19.10.2020 року на 10 год. 00хв.
Повідомляю Вас, про те що моя клієнтка ОСОБА_6 наразі проживає у Словенії в місті Любляна в будинку по АДРЕСА_6 зі своєю подругою ОСОБА_12 , з якою вона разом працює.
Про той факт, що ОСОБА_6 перебуває за кордоном мною було Вас повідомлено ще 13.10.2020 року, а відтак такий виклик порушує установлений кримінально-процесуальним законом порядок про виклик осіб.
Враховуючи викладене вище, повідомляю Вас про те, що ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_3 не зможуть з`явитися 19.10.2020 до старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБУ в м. Києві та Київській ОСОБА_5 для участі у проведенні слідчих дій - повідомленні про підозру та допиту у якості підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000004.»

Як вбачається з матеріалів справи та даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою від 16.06.2021 Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/11584/21-к було залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в ОВС другого відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук від 21.01.2021, у кримінальному провадженні №0000004 від 10.01. 2020. При цьому із змісту такої ухвали вбачається, що у своїй скарзі адвокат ОСОБА_4 просив скасувати про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук від 21.01.2021 посилаючись на те, що ОСОБА_6 належним чином не повідомлено про підозру.

Вважаючи повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 КК України у рамках кримінального провадження № 0000004 від 10.01.2020 такою, що є необґрунтованою та не врученою в установленому законом порядку, захисник звернувся із скаргою щодо її оскарження, що є предметом розгляду у даній справі.

Зі змісту ст. 2 КПК України вбачається, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 277 КПК України, зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати певним вимогам, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих суду доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення ОСОБА_6 конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому слід зауважити, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів суд повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_13 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не виявлено.

Щодо посилань скарги про неналежне дотримання органом досудового розслідування вимог ст.ст. 135, 136, ч. 1 ст. 278 КПК України, то слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Згідно частини першої статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою ст. 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Отже, у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи, а саме ст.ст. 135, 136 КПК України, тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як вбачається з наданих матеріалів, оскаржене повідомлення про підозру направлялось поштою за місцем реєстрації ОСОБА_6 та після повернення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання», було вручено її матері.

При цьому направлення поштою повідомлення про підозру було здійснено після неявки ОСОБА_6 на виклик слідчого для здійснення відповідної процесуальної дії, про який було достеменно відомо щонайменше захиснику ОСОБА_6 , що відображено в його повідомленні про неможливість прибуття від 16.10.2020.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV громадянин України …> зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. …> За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Кореспонденція органу досудового розслідування є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання.

Одержання учасником справи належно надісланої кореспонденції перебуває поза сферою контролю слідчого. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат може, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Таким чином, на думку слідчого судді, в ситуації, що склалась, органом досудового розслідування при повідомленні особі про підозру дотримано вимоги ст.ст. 135, 277, 278 КПК України, а відтак висновок про порушенням органом досудового розслідування наведених вимог закону та наявність підстав для скасування оскаржуваного письмового повідомлення про підозру, матеріалами справи не підтверджено.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Як вбачається з ухвали від 16.06.2021 Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/11584/21-к, про існування повідомлення про підозру захиснику ОСОБА_6 в будь-якому разі мало бути відомо щонайменше з червня 2021 року, проте з скаргою про скасування підозри, що є предметом розгляду, сторона захисту звернулась лише в жовтні 2021 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 40, 277, 278, 303, 305-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення слідчого Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК України) у рамках кримінального провадження № 0000004 від 10.01.2020, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1