ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/471/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-сс/817/471/21 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.2 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000236, внесеного до ЄРДР 09.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задоволено повністю, продовжено щодо підозрюваного строк тримання під вартою на 60 днів.

Встановлено строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 22.01.2022 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що прокурор у судовому засіданні не довів того, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, вказуючи також на те, що потерпілий не має претензій до ОСОБА_7 .

Вважає, що у період перебування під вартою ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді, до внесення застави, яка була скасована Тернопільським апеляційним судом, підозрюваний перебував під вартою без судового рішення.

Також зазначає що оскільки жодного рішення про повернення застави за вказаною вище ухвалою слідчого судді немає, стосовно його підзахисного існує два запобіжних заходи.

Звертає увагу колегії суддів на те, що у клопотанні слідчого жодних доводів з приводу незастосування застави чи іншого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 немає, а тому і підстави для відмови у її застосуванні відсутні.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, зокрема, рішення у справі Грабчук проти України, Хужин та ін. Проти Росії, Шагін проти України та інші вбачає порушення вимог п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у тому що слідчий використав у клопотанні про продовження запобіжного заходу мотиви що стосуються вини особи до встановлення цього факту відповідно до закону.

Зазначає що у судовому засіданні під час розгляду клопотання не були досліджені всі докази, на які зіслався слідчий суддя на підтвердження обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у скоєнні ікриміноваого йому злочину.

Також вважає неналежними доказами протоколи НСРД оскільки постанови прокурора та дозвіл на їх проведення були винесені до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000236, внесеному до ЄРДР 09.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України за фактом вимаганння ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб протягом серпня - вересня 2021 року коштів у сумі 60000 грн. у потерпілого ОСОБА_10 за неіснуючі зобовязання з погрозою застосування тяжких тілесних ушкоджень до потерпілого.

25 вересня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

13.10.2021 року Тернопільським апеляційним судом застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що існує обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення та ризики, які стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, його застосування відповідає особі підрозрюваного, характеру, тяжкості та обставинам кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються та покаранню, що може бути призначене, в разі визнання його винуватим, є співмірним задля запобігання настанню ризиків та виправдовує тримання особи під вартою.

За наслідками перевірки рішення місцевого суду, колегія суддів погоджується, що обставини, які встановленні судом, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України,

Окрім цього, слідчий суддя вірно врахував враховує практику ЄСПЛ відповідно до якої: тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції); розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно, вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Так, під час судового розгляду клопотання слідчий суддя зясував, що наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні та відображені в оскаржуваному рішенні, які неодноразово перевірялись слідчими суддями при застосуванні та продовженні вказаного запобіжного заходу, відображені у судових рішеннях, що набрали законної сили, та обсяг яких збільшився внаслідок подальшого досудового розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які обєктивно звязують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути такими, щоб виправдати подальше досудове розслідування або висунення обвинувачення.

Перевіряючи доводи захисника щодо перебування ОСОБА_7 під вартою без ухвали суду у звязку з скасуванням попередньої ухвали слідчого судді про тримання його під вартою з визначенням розміру застави слід зазначити що у відповідності до вимог ст.197 КПК України у строк тримання під вартою підозрюваного включається термін його затримання без ухвали суду та перебування під вартою за попередньою ухвалою слідчого судді , тому строк тримання під вартою ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді, яка була скасована колегією суддів, вклюється в останню.

Будь-яких перешкод щодо повернення ОСОБА_7 сплаченої суми застави КПК України не містить за представлення відповідних відомостей про її сплату та заставодавця.

При цьому посилання захисника на те, що слідчий вжив у клопотанні терміни, які вказують на винуватість його підзахисного у скоєнні злочину не заслуговують на увагу оскільки рішення ЄСПЛ , які він наводить та в яких йдеться про порушенння Конвенції стосуються рішень судів, а не клопотань прокурора.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи апелянта на предмет відсутності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що вони не зменшились та продовжують існувати з огляду на тяжкість злочину та покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним, конкретні обставини кримінального правопорушення, його характер, тривалість та суспільну небезпечність, відсутністю у підозрюваного джерела доходу, його обізнаністю з місцем проживання потерпілого та анкетними даними свідків, які можуть змінити свої показання у звязку з необхідністю дотримання вимог ст.23 КПК України.

Зокрема, наявні в матеріалах провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудовго розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне праворушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, стан його здоровя, сімейний стан, соціальні звязки, та дійшов до обгрунтованого висновку про те, що більш мякі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразовов підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватись з урахуванням конкретних обставин провадження. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність продовження щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які не зменшились з часу застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу та жоден із більш мяких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти настанню цих ризиків.

Посилання захисника на те, що слідчий не вказував на неможливість застосування до ОСОБА_7 застави є необгрунтованими оскільки у клопотанні йдеться про продовження строку тримання під вартою підозрюваного до якого застосовано запоібіжний захід у виді тримання під ватрою без визначення розміру застави у звязку з підозрою його у скоєнні злочину з погрозою застосування насильства до потерпілого.

Перевіряючи доводи захисника щодо недопустимості в якості доказів протоколів НСРД слід зазначити що слідчий суддя оцінював їх в сукупності з іншими доказами, що є достатніми для того щоб переконати обєктивного спостерігача у тому, що ця особа, могла вчинити злочин та не повинні бути такими щоб зробити висновок про винуватість у його скоєнні.

Крім того, прохання захисника про обрання щодо його підзахисного запобіжного заходу у виді домашнього арешту свідчить про те, що він погоджується з обгрунтованістю підозри ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.189 ч.2 КК України та продовженням існування хоча б одного з ризиків, визначених ст.177 КПК України, без доведеності яких неможливо застосувати до особи будь-який запобіжний захід.

Отже, скаргу захисника слід відхилити, а ухвалу слідчого судді про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 183,191,419,422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2021 року про продовження тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді