Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/2356/21
Справа № 711/7592/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2021 року м. Черкаси
Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1
при секретарі судових засідань: ОСОБА_2
за участі:
прокурора: ОСОБА_3
слідчого: ОСОБА_4
підозрюваного: ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 по матеріалам досудового розслідування №0000935 від 20.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин Черкаської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , за погодженням з заступником начальника відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання вказує, що 20.11.2021, близько 16 години 50 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаюсь по проїзній частині вул. Богдана Хмельницького в м. Чигирин, від вул. Горького в напрямку вул. Першотравнева, на перехресті з вул. Щорса, в порушення вимоги пунктів 2.3 б), 2.9 а), 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчасно не зреагував та не надав перевагу в русі пішоходу, який перетинав проїзну частину вул. Богдана Хмельницького з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, та допустив наїзд передньою центральною частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_7 ..
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих травм померла на місці дорожньо-траснпортної пригоди.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ-217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , а саме вимог пунктів 2.3 б), 2.9 а), 18.1 Правил дорожнього руху, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.
ОСОБА_5 20.11.2021 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 21.11.2021 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Причетність ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними протоколу огляду місця події від 20.11.2021, під час якого встановлено дорожню обстановку на місці пригоди, виявлено та зафіксовано сліди транспортного засобу, місце розташування автомобіля та трупа ОСОБА_7 ; даними висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.11.2021, відповідно до якого ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння; показаннями свідка ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_9 .
Таким чином, з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, що є злочином, який відносяться до категорії тяжких, останній набув статусу підозрюваного та на нього покладено ряд обов`язків, передбачених ст. 42 та іншими положеннями КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема санкція тяжкого злочину, передбачає покарання від п`яти до десяти років позбавлення волі, та невідворотність вказаного покарання можуть спонукати останнього до зміни місця постійного проживання, пов`язаного з виїздом до будь якої країни Європейського Союзу, чи непідконтрольних на даний час територій України; може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які проживають з ним в одному населеному пункті, що надає йому можливість шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показів або зміну уже наданих під час досудового розслідування, показань, тим самим він матиме можливість уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатись у неявці за викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування.
Такі ризики ґрунтуються і на тому, що отримані відомості в кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 в повній мірі знайшли своє підтвердження, про що свідчить задокументований факт порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель особи.
Так, ОСОБА_5 нехтуючи Правилами дорожнього руху України та наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, керуючи в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом, що являється джерелом підвищеної небезпеки, скоїв тяжкий злочин, а саме дорожньо-транспортну пригоду, що призвела до непоправних наслідків у вигляді смерті особи.
Просить застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, з подальшим його утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор»; не визначити розмір застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, у зв`язку з вчиненням ним злочину, що спричинив загибель людини.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Зазначила, що якщо до підозрюваного не застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, він матиме можливість впливати на свідків. На її думку, ризики, передбачені ст. 177 КПК України є наявними, підозра є обґрунтованою. Просила взяти до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 був у стані алкогольного сп`яніння. Просила не застосовувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави, оскільки, правопорушення спричинило гибель людини.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Зазначив, що підозрюваний ніде офіційно не працює та не має міцних соціальних зв`язків. Також вказав на те, що на даний час підозрюваний визнає пред`явлену йому підозру та той факт, що правопорушення було скоєне ним в стані алкогольного сп`яніння. Але, на його думку, позиція підозрюваного може змінитися.
Адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначив, що пред`явлена підозра ОСОБА_5 є обґрунтованою, але на його думку ризики є необґрунтованими. Ризик переховування обґрунтовується на тому, що покарання за дане правопорушення передбачає позбавленні волі від 5 до 10 років. На його думку, даний ризик є необґрунтованим, оскільки підозрюваний не зник з місця ДТП. Також, зазначив, що ризик того, що ОСОБА_5 може виїхати за кордон,також, є необґрунтованим,оскільки, в нього відсутній закордонний паспорт. Сама належність ОСОБА_5 до м. Чигирин не дає змогу йому впливати ні на потерпілих, ні на родичів,ні на свідків. Наявні два свідки вже дали покази та вказали, що самої ДТП вони не бачили. Ризик того, що підозрюваний зможе впливати на розгляд справи, а саме, того, що він буде не з`являтися на виклики, є необгрунтованим, оскільки, підозрюваний не зник з місця події і всі 4 години перебував на місці скоєння ДТП. Просив врахувати той факт, що правопорушення скоєне вперше, воно скоєне з необережності, ОСОБА_5 є єдиним працездатним в сім`ї, він хворіє на псоріаз. Зазначив, що ОСОБА_5 дійсно був в стані алкогольного сп`яніння. Але це обумовлено тим, що він вживав алкоголь, прийшов додому і дізнався про те, що померла бабуся, і він поїхав до місця її проживання. Він співпрацює з слідством, дочекався прибуття поліціії та швидко, визнає факт сп`яніння. Підзахисний визнає злочин і щиро кається, і готовий понести покарання. Але на даний момент йдеться мова про обрання запобіжного заходу. На даному етапі його перебування під вартою не вплине на слідство. Просив суд застосувати відносно його підзахисного міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку адвоката та зазначив, що свою провину визнає.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді клопотання, перевіривши надані матеріали клопотання, у тому числі витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000935 від 20.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у рамках якого було подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором наведені, відповідно до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також, враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні матеріали клопотання та додаткові, що були надані стороною обвинувачення у судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України
При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).
Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, свідчить, що обставини, з якими пов`язана подія кримінального правопорушення у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри саме на даній стадії досудового розслідування.
В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилалися на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, є доведеними та обґрунтованими.
Цілком обґрунтованими є доводи прокурора та слідчого щодо наявності ризику переховуватися ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він вчинив особливо тяжкий злочин, за який відповідно до ч.3 ст. 286-1 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому є достатньо підстав спрогнозувати можливу негативну поведінку підозрюваного, що обумовлює необхідність його ізоляції.
Також, обґрунтованими є доводи сдідчого щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків, з метою схилення їх до дачі завідомо не правдивих показань, оскільки, вони проживають з ним в одному населеному пункті.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, за який, відповідно до ч.3 ст. 286-1 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та наявність зазначених вище ризиків надають підстави для обрання йому запобіжного заходу.
Варто зауважити, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що задля забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є неможливим застосування до нього таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.
Так, враховуючи майновий стан підозрюваної та особливості події кримінального правопорушення (місце, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної йому процесуальної поведінки, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.
Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки, до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.
Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення ризику спілкування підозрюваного з свідками, оскільки, ОСОБА_5 проживає в одному ж населеному пункті з свідками та матиме можливість впливати на дачу від свідків неправдивих показів або зміну уже наданих під час досудового розслідування.
За таких обставин, беручи до уваги стан здоров`я підозрюваного (відсутні дані, що він не може утримуватися в арештному домі), підозрюваний ОСОБА_5 , ніде не працює, аліменти на утримання неповнолітньої дитини не сплачує. Крім того, ОСОБА_5 скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, чим спричинив загибель пішохода ОСОБА_7 , яка переходила дорогу на пішохідному переході.
Враховуючи вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків, тощо), слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування у кримінальному провадженні №0000935 від 20.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, є тримання під вартою.
Також, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, в якій зазначено що факти які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висування обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування («Мюррей проти Сполученого королівства»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівста»). У справі «Ілійкова про Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Тож з урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що тримання підозрюваного під вартою є виправданим, оскільки лише такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та надати змогу, запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, для належного закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню.
У даному випадку неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, обумовлюється об`єктивними причинами неможливості усунення негативного впливу ризиків неналежної поведінки підозрюваного. Натомість застосування попереднього ув`язнення має здійснюватись із дотриманням принципу верховенства права, який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 ст. 8 КПК України).
У своїй практиці ЄСПЛ зазначив, що автоматична відмова у заставі в силу закону, без будь-якого судового контролю, несумісна з гарантіями статті 5 § 3 Конвенції (рішення у справі «Пірузян проти Вірменії», §105; «S.B.C. проти Сполученого Королівства», §§ 23-24). Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні під заставу: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення у справах «Тирон проти Румунії», §37; «Смирнова проти Росії», § 59; «Пірузян проти Вірменії», § 94).
Отже, оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, слідчий суддя приходить до висновку, що у даному випадку безальтернативне тримання під вартою підозрюваного відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого. 3 ст. 286-1 КК України, тому підстав для визначення застави слідчий суддя не вбачає.
Визначаючи строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу варто звернути увагу, що у даному випадку тривалість застосування попереднього ув`язнення на період часу у 60 днів, тобто у межах строку досудового розслідування, є виправданою, внаслідок особливостей способів доказування та отримання доказів для з`ясування всіх обставин кримінального провадження.
А тому, виправданим є застосування запобіжного заходу у період до 18 січня 2022 року, включно.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202КПК України слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим його утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, строком на 60 діб, тобто до 18 січня 2022 року, включно.
Строк дії ухвали визначити до 18 січня 2022 року, включно.
Копію ухвали вручити підозрюваному, адвокату підозрюваного, слідчому в провадженні якого знаходиться справа, прокурору для відому, начальнику установи, в якій буде утримуватися підозрюваний.
Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення повного тексту ухвали.
Повний текст ухвали проголошений 24.11.2021 року о 14 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1