Справа № 439/922/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1159/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 25 листопада 2021 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0003091 від 13.11.2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 28 ч.2, 366 ч.1, 384 ч.2 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Буського районного суду Львівської області від 25 листопада 2021 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту прокурору.

Повернуто Бродівському відділу Золочівської окружної прокуратури обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0003091 від 13.11.2018 року щодо ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 28 ч.2, 366 ч.1, 384 ч.2 КК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Буського районного суду Львівської області від 25 листопада 2021 року про повернення обвинувального акту скасувати та призначити новий розгляд у суд першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною і такою, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки підстави для повернення обвинувального акту, які зазначені в ухвалі суду не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Вказує, що пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України прямо передбачає, що обвинувальний акт має містити, крім іншого, виклад фактичних обставин прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями па положення закону та на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Наголошує, що правова норма така, що не зобов`язує прокурора викладати фактичні обставини кримінального правопорушення, які він не вважає встановленими та покладає на прокурора обов`язки уникати будь-яких, дійсних чи вигаданих суперечностей, неповноти чи неточності у цьому викладі, пристосовувати згаданий виклад фактичних обставин до вимог загальної чи спеціальної частини КК України щодо ознак складу злочину, які висуваються в правових нормах.

Звертає увагу, що оскільки вимоги до змісту обвинувального акту у цьому кодексі викладені саме в ст. 291 КПК України, а, як вище було зазначено, вони вказують лише на необхідність викласти фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими, надати правову кваліфікацію та сформулювати обвинувачення. На переконання прокурора, як видно з тексту обвинувального акту, ці вимоги прокурор виконав, а тому твердження суду першої інстанції про те, що фактичні обставини провадження в обвинувальному акті викладено не в повній мірі та не чітко не ґрунтуються па вказаній кримінальній процесуальній нормі.

Стверджує, що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_9 то наведені фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Вважає, що при постановленій ухвали суд вдався до оцінки та аналізу фактичних обставин справи, зокрема, щодо мотиву, мети, форми вини, способу, часу та місця скоєння кримінальних правопорушень, що є неприпустимим під час проведення підготовчого засідання, оскільки встановлення таких відомостей, зокрема, в аспекті їх повноти, доведеності та достовірності, має оцінюватися судом при вирішенні справи по суті в ході судового слідства, а не під час попередньої оцінки обвинувального акту на відповідність положенням ст. 291 КПК України. У даному випадку суд першої інстанції в ході підготовчого судового засідання дав оцінку фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті, а не формі змісту останнього.

На переконання прокурора, судом здійснено аналіз та дослідження обвинувального акту, який згідно вимог ч.4 ст.110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, а не доказом по справі, який досліджується в судовому засіданні та з урахуванням якого суд приймає рішення про винуватість чи невинуватість особи, на предмет наявності чи відсутності у ньому обов`язкових обставин які зазначаються у вироку суду, який згідно вимог ч.3 ст.370 КПК України ухвалюється судом лише на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду за оціненими відповідно до статті 94 цього Кодексу. Тобто, суд перебуваючи на стадії підготовчого судового розгляду без проведення судового слідства та дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення, надає оцінку обвинувальному акту з точки зору його відповідності вимогам до змісту та форми вироку.

В своїй апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Буського районного суду Львівської області від 25.11.2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003091 від 13.11.2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191 ч. 1, ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч.1, 358 ч.3, ст. 358 ч. 4, ст. 28 ч. 2 ст. 366, ст. 384 ч. 2 КК України, повернуто Бродівському відділу Золочівської окружної прокуратури - скасувати та призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в Буському районному суді Львівської області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що покликання щодо наявності недоліків обвинувального акту в частині формулювання обвинувачення по епізодах №№ 1-11 є надуманими і не відповідають змісту обвинувального акту, оскільки фактично формулювання обвинувачення є чіткими, послідовними, зрозумілими із зазначенням як мотивів так і мети скоєння кримінальних правопорушень, їх кваліфікації, які прокурор вважає встановленими.

Вважає, що право обвинуваченої бути поінформованою про характер і причини обвинувачення не є порушеними з боку сторони обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення є чітким, зрозумілим та конкретним за змістом, а відтак відсутнє порушення права обвинуваченої мати можливість підготуватися до захисту від пред`явленого обвинувачення. При цьому, презумпція невинуватості особи, як принцип кримінального провадження, не порушується, оскільки обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, викладені в обвинувальному акті твердження органу досудового розслідування мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту, тим самим має реалізуватися принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначає, що зі змісту вказаного обвинувального акта, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної, статті КПК України, так як стороною обвинувачення достатньою повнотою відображено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, їх правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформульовано обвинувачення щодо обвинуваченої та виконано інші вимоги, передбачені вказаною статтею.

На переконання представника потерпілого, встановлення того, чи є склад злочину, а особа, щодо якої складено обвинувальний акт - суб`єктом злочину, є задачею судового розгляду та у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.

Також зазначає, що у випадку ухвалення вироку, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, саме суд зазначає формулювання обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

На переконання представника потерпілого, суд, задовольняючи клопотання адвоката ОСОБА_11 та ухвалюючи рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору, з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі, допустив вихід за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні і це свідчить про те, що суд вдався до дослідження питань (надання оцінки обґрунтованості або необґрунтованості обвинуваченню наявності або відсутності у діях особи складу злочину, достатності або відсутності доказів та вирішенню питання щодо кваліфікації, тощо), які є предметом іншої стадії судового провадження - судового розгляду. Встановлення дійсних фактичних обставин кримінального провадження та їх відповідність або невідповідність викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам, а також відповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації кримінального правопорушення, здійснюється саме в процесі проведення судового розгляду кримінального провадження, відповідно до Глави 28 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження судом та надання належної оцінки доказам, зібраним під час проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Крім того, зазначає, що складання обвинувального акту і зокрема формулювання обвинувачення є виключними повноваженнями органів досудового розслідування і прокуратури, суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно скласти обвинувальний акт, викласти фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційних скарги, представника потерпілого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні скарги, обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_11 про їх заперечення і залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала не відповідає наведеній нормі закону.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003091 від 13.11.2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 28 ч.2, 366 ч.1, 384 ч.2 КК України, вимогам ст. 291 КПК України.

Як встановлено п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.

Вказаною нормою встановлено процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні та ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, то відповідно, формулювання обвинувачення та інші відомості викладається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор. Спосіб же викладення формулювання обвинувачення та правильність зазначення інших відомостей може бути предметом оцінки суду лише під час судового розгляду кримінального провадження, який відповідно до вимог ст. 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до положень ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що виходячи із суті даної норми закону, має відображатись в обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003091 від 13.11.2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 28 ч.2, 366 ч.1, 384 ч.2 КК України, який було направлено для розгляду до Буського районного суду Львівської області, вказаний процесуальний документ, за своїм змістом, у повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, обставини вчинення кримінальних правопорушень викладено повно, з урахуванням доказів, які зібрані на досудовому розслідуванні, обвинувачення сформульовано достатньо конкретно, що дозволяє зрозуміти, які саме діяння інкриміновано обвинуваченій.

На переконання колегії суддів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003091 від 13.11.2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 28 ч.2, 366 ч.1, 384 ч.2 КК України, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить усі відомості встановлені згаданою нормою закону.

Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у цьому обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Твердження суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті відсутнє чітке і конкретне формулювання обвинувачення із зазначенням необхідних відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, ознаки суб`єктивної сторони злочину та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, є необґрунтованим та спростовується наведеним в обвинувальному акті.

Колегія судів визнає обґрунтованими апеляційні доводи прокурора та представника потерпілого про те, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання у порушення вимог ст. 314 КПК України досліджував фактичні обставини кримінального правопорушення, дав їм оцінку, чим вийшов за межі вимог, встановлених ст. 314 КПК України.

Аналізуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, що стосуються складення обвинувального акта у кримінальному провадженні органом досудового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені в обвинувальному акті формулювання щодо фактичних обставин справи не можуть бути підставами для його повернення прокурору.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_9 , в такому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, дана їм правова кваліфікація та сформульовано обвинувачення, а відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про його невідповідність вимогам законодавства і не вбачає підстав, які б могли призвести до порушення прав учасників судового провадження чи неможливості суду роз`яснити суть обвинувачення.

При цьому, презумпція невинуватості особи, як принцип кримінального провадження, не порушується, оскільки обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, викладені в обвинувальному акті твердження органу досудового розслідування мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту, тим самим має реалізуватися принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, наведене не звільняє суд від обов`язку всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожен доказ, який поданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, та за результатами цього, постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

За таких обставин колегія суддів не може погодитися з наведеними в ухвалі суду першої інстанції висновками про те, що органом досудового розслідування порушено вимоги ч.2 ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акта, які б унеможливлювали провести підготовче судове засідання в суді першої інстанції на підставі обвинувального акта.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційних скарг сторони обвинувачення та представника потерпілого і приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта відносно обвинуваченої ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а обвинувальний акт поверненню в суд першої інстанції для призначення нового розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , задоволити.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 25 листопада 2021 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0003091 від 13.11.2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 28 ч.2, 366 ч.1, 384 ч.2 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді