Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
проводячи в приміщенні Подільського районного суду м. Києва судове засідання у кримінальному провадженні №0004616 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 грудня 2019 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, інваліда 2 групи, працюючого директором ТОВ «Бітлекс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-13.06.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3400 гривень штрафу;
-11.08.2020 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. В силу ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
встановив:
30 серпня 2021 року до Подільського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004616 від 09 грудня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
23 листопадавересня 2021 року ухвалою суду призначено підготовче судове засідання.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Прокурор ОСОБА_6 звернулась до суду із клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. В своєму клопотання посилається на те, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що обвинувачений у випадку застосування більш мякого запобіжного заходу буде: вчиняти інші кримінальні правопорушення; переховуватись від суду; впливати на учасників кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити та обрати менш суворий запобіжний захід, з покладенням на обвинуваченого обов`язку з`являтись до суду за викликом..
Обвинувачений ОСОБА_4 також подав суду заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу, де зокрема зазначив, що йому не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину та те що його безпідставно оголошували в розшук. До заперечення долучив додатки, яким підтверджував свою позицію
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою чи домашнім арештом може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи; репутацію, майновий стан; наявність судимостей.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і такий запобіжний захід може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні, суд, без аналізу доказів, які наведені в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку, що їх сукупність та перелік свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вищезазначеного злочину ОСОБА_4 та наявність ризиків про які вказує прокурор, а саме, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, таких як: останній може незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), а саме за умови застосування запобіжного заходу не пов`язаного з контролем за місцем перебування обвинуваченого, встановити контакт із свідками та потерпілою у кримінальному провадженні та погрозами вплинути на них з метою надання ними неправдивих свідчень суду.
Також суд вважає, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово був засуджений, за вчинення злочинів проти власності, проте знову обвинувачується у вчиненні злочину проти власності.
Також суд вважає, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, не має дружини та дітей, та інших стримуючих його міцних соціальних зв`язків.
В зв`язку з наведеним, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 ЦПК України та наявність ризиків встановлена в судовому засіданні.
З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки обвинуваченого, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
В той же час із врахуванням процесуальної поведінки ОСОБА_4 під час судового розгляду та наявності у нього постійного місця проживання у м. Києві, суд вважає що застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а не цілодобового домашнього арешту, забезпечить виконання ним необхідних процесуальних обов`язків.
Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід обчислювати з моменту її обрання, тобто з 24.12.2021 року, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 181, 315 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до суду за викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
- не залишати з 22:00 год. до 07:00 год. наступного дня місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу суду;
- утримуватися від спілкування з особами, які мають статус потерпілих та свідків у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої особи.
Строк дії ухвали визначити до 21 лютого 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 24 грудня 2021 року.

Суддя ОСОБА_7