Провадження № 11-сс/4823/15/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме, до 13 год. 35 хв. 11 лютого 2022 року, із визначенням розміру застави у межах 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 340500 грн., відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розсішки Христинівського району Черкаської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та з урахуванням наявності ризиків, а саме, підозрюваний ОСОБА_8 може ухилитись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку із суворістю можливого покарання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та винести нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити визначений слідчим суддею розмір застави до тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На думку сторони захисту, слідчим суддею не було обґрунтовано наявність встановлених ризиків. Вказує на міцні соціальні зв`язки підозрюваного, адже він проживає з матір`ю, та працевлаштований і має дохід. Вважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 340500 грн., необґрунтованим та занадто суворим. Судом не взято до уваги те, що ОСОБА_8 має місце реєстрації та фактичне місце проживання разом із своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 не має на меті переховуватися від органу досудового розслідування та суду, наголошує на недоведеності ризиків слідчим, прокурором, слідчим суддею та вважає їх безпідставними.

В засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі. Підозрюваний ОСОБА_8 з проханням про його доставку не звертався.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, захисника, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з викладених в ній підстав, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення. Таке рішення обґрунтовує наступним чином.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З положення ст. 178 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний також оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію підозрюваного, наявність судимостей, спосіб життя, поведінку під час провадження у справі; дослідити відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове слідство в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001187 від 14.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 14 грудня 2021 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, а 15 грудня 2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 307 КК України.

Колегія суддів знаходить, що слідчим суддею встановлено наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також ухилитись від слідства та суду, а отже, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя цілком вірно з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу дійшов до висновку про необхідність застосування до нього саме такого запобіжного заходу. При цьому, в повній мірі були дотримані вимоги ст.178 та ст. 194 КПК України, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, те, що ОСОБА_8 раніше судимий, зокрема 29 вересня 2015 року за ч.3 ст.185 КК України, 29 листопада 2016 року за ч.2 ст.185 КК України і відбував покарання у виді позбавлення волі, звільнився 28 грудня 2019 року, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів з метою збуту, предметом дій якого є 164 полімерні згортки, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпечності, який обставини підозри в частині наявності наркотичного засобу заперечує, із врахуванням особи підозрюваного, а саме, його молодий вік, добровільна участь у проведенні слідчих дій станом на 16 грудня 2021 року, який не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема, проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, врахував суворість можливого покарання в сукупності із вищезазначеними обставинами, що свідчить також про наявність ризику ухилення від слідства та суду, при цьому підозрюваний не має фактичного та зареєстрованого місця проживання в м. Ніжині та Ніжинському районі в межах територіальної юрисдикції Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, як органу досудового розслідування.

Окрім цього, слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував і те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в даному випадку є найбільш доцільним, а інші запобіжні заходи, з урахуванням вище вказаних підстав, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнути ризиків, вказаних у ст.177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. А така підозра, як уже зазначалося вище, є достатньо обґрунтованою.

За таких обставин, у слідчого судді не було підстав вважати, що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому обраний запобіжний захід є обґрунтованим і з ним погоджується апеляційний суд.

На основі аналізу зібраних матеріалів, судом зроблено обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 місцевий суд врахував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, а також міцні соціальні зв`язки, не заслуговують на увагу, оскільки такі були предметом розгляду суду першої інстанції, оскільки вони не спростовують доведених стороною обвинувачення на даному етапі ризиків, і не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З іншого боку, стороною захисту в апеляційній скарзі не надано жодних переконливих доводів щодо обґрунтування своєї позиції і не представлено суду гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування і судового розгляду.

В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, ті обставини, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу її автор, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ..

Слідчий суддя, приймаючи рішення, виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого, і доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого. Зазначене спростовує твердження захисника про недоведеність прокурором заявлених у клопотанні ризиків.

Обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою судом розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів, проте, з урахуванням того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів з метою збуту, предметом дій якого є 164 полімерні згортки, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпечності, тому слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав твердити про неправомірність застосування саме такого запобіжного заходу.

За таких обставин, у слідчого судді не було підстав вважати, що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому обраний запобіжний захід є обґрунтованим і з ним погоджується апеляційний суд.

Що стосується прохання апеляційної скарги адвоката про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, то вони не заслуговують на увагу, адже жодних обґрунтованих доводів щодо можливості в даному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, і це цілком буде гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, вказано не було, як не було обґрунтовано і в судовому засіданні апеляційного суду. Апеляційному суду стороною захисту не надано ніяких підтверджень того, що власники житла, в якому останній час проживав підозрюваний, не заперечують проти знаходження його там під час домашнього арешту. Будь-яких процесуальних порушень при розгляді судом клопотання також встановлено не було.

Отже, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги тісні соціальні зв`язки підозрюваного, зокрема те, що він має місце реєстрації та фактичне місце проживання разом із своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , адже вони були предметом розгляду слідчого судді та не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування саме такого запобіжного заходу ОСОБА_8 ..

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, дійшовши правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя при визначенні розміру застави в повній мірі врахував ці положення закону та навів в ухвалі обґрунтування щодо визначеного ним розміру застави 340500 грн.. Тому колегія суддів не погоджується з мотивами апеляційної скарги щодо необгрунтованості визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_8 у сумі 340500 грн., адже такий є співмірним відповідно до вчиненого.

З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про те, що суд порушив вимоги закону та необґрунтовано застосував відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим і передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Строк дії ухвали слідчого судді визначено у відповідності з вимогами ст. 197 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407,419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме, до 13 год. 35 хв. 11 лютого 2022 року, із визначенням застави відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ: