Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

"03" березня 2022 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 121 ч.1 КК України, відносно якого застосовано запобіжний захід тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 121 ч.1 КК України. Відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 06 березня 2022 року.
Завершити розгляд кримінального провадження до вказаного строку не надається можливим із поважної причини, а саме не з`явлення до суду свідків захисту, потерпілого, на допиті яких наполягає захист, а також відмови обвинуваченого від продовження здійснення судового розгляду у режимі відеоконференцзв`язку.
Відповідно до ст. 331 КПК України на обговорення учасників судового засідання винесено питання доцільності тримання під вартою обвинуваченого.
Прокурор просить продовжити відносно ОСОБА_5 строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів. Зазначив, що він обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, наявність достатніх підстав, вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, він раніше судимий, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти існуючим ризикам, забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків.
Захисник заперечує проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
Суд вислухавши учасників судового засідання вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою оскільки він згідно обвинувального акта раніше неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину. Він не має міцних соціальних зв`язків у м. Біла Церква, а ті, що є не є стримуючим фактором його поведінки. Наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Суд зазначає, що згідно обвинувального акта відносно ОСОБА_5 , ним злочин, передбачений ст. 121 ч.1 КК України вчинений у період судового розгляду обвинувального акта відносно нього за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України. Вказане дає підставу суду вважати реальними та наявними ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.1,5 КПК України відносно ОСОБА_5 .
Суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, суворість покарання за ці кримінальні правопорушення, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується (від 5 до 8 років позбавлення волі), як елемент оцінки зазначених ризиків, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_5 та можливості його уникнути.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.
Суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 із тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Суд визнає, що справжні інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_5 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.
Суд зазначає, що у теперішній час після відмови прокурором від допиту потерпілого ОСОБА_6 і свідка Білозір, через неможливість їх виклику та допиту у судовому засіданні, та прийняття судом цієї відмови, на допиті вказаних осіб наполягає обвинувачений ОСОБА_5 . Зазначивши у минулих судових засіданнях, що готовий дати показання суду по суті обвинувачення лише після допиту вказаних осіб. Подав письмову заяву про відмову від продовження судового розгляду у режимі відеоконференцзв`язку. Зазначене та наслідки цього не може не усвідомлюватися стороною захисту. Оскільки така поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 , не забезпечення стороною захисту виклику, прибуття у судове засідання зазначеного потерпілого, свідка, очевидно перешкоджає завершенню судового розгляду кримінального провадження. Необхідності вирішення судом питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у т.ч. у цьому судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 01 травня 2022 року.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Ухвала може бути оскарження в порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду