Справа № 727/9203/21
Провадження № 1-кп/727/422/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівців, в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 , в його інтересах законного представника ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за клопотанням прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001398 від 21.08.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, інваліда ІІ групи, такого, що перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра, - про застосування примусових заходів медичного характеру,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.08.2021р., приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи біля дачного будинку, що розміщений на земельній ділянці АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклого конфлікту із ОСОБА_4 , перескочив через дерев`яний паркан на територію земельної ділянки №16 переслідуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область носу ОСОБА_4 від чого останній впав та вдарився об металеву конструкцію.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, у вигляді: синця на спинці носа з переходом на параорбітальну ділянку зліва з садном на спинці носа дещо зліва; перелома кісток носа зі зміщенням та забійних ран (ушиті): в тім`яно-потиличній ділянці дещо зліва; в потиличні ділянці дещо справа, які згідно висновку експерта Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи №861екс від 27.08.2021, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, дії ОСОБА_5 , містять ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовим клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 посилаючись на те, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи останній на час інкримінованих дій страждав і страждає на даний час хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, що позбавляло на вказаний інкримінований подіям період часу та на даний час позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час судових засідань, підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України, перед слідством та судом постати не може, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Прокурор у судовому засіданні підтримав внесене клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, відносно ОСОБА_5 та просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Захисник ОСОБА_7 діючи в інтересах ОСОБА_5 у задоволенні клопотання прокурора не заперечував та просив його задовольнити.

Особа стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , в його інтересах законний представник ОСОБА_8 щодо застосування заходів медичного характеру не заперечував і задовольнити клопотання. По суті пред`явленого йому обвинувачення, пояснив, що не знає причини за якої він 16.08.2021 року наніс своєму сусіду ОСОБА_9 удар рукою в область обличчя і чому він від цього впав і втратив свідомість.

Потерпілий ОСОБА_4 скориставшись своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, надав показання під присягою про те, що 16 серпня цього року біля 08 голини ранку він почув гавкання собак. Коли вийшов до хвіртки побачив біля неї присівши сидів ОСОБА_5 та після запитання, що йому потрібно, останній попросив відчини йому хвіртку і впустити на територію господарства. Відмовивши в цьому, ОСОБА_5 перестрибнув через паркан і безпричинно підійшовши до нього наніс кулаком один удар в область носу, від якого він впав на металеву перешкоду («козлік» для розпилювання дров) та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, знаходився в лікарні.

Суд, враховуючи, що учасники кримінального провадження не заперечили і не оспорили встановлені фактичні обставини, правильно розуміють зміст даних обставин, що не викликає у суду сумнівів щодо добровільності та істинності позиції всіх учасників процесу, і після роз`яснення судом суті такого порядку розгляду справи та того, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, визнав можливим провести розгляд в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, тобто обмежитись допитом потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, зокрема, причетність ОСОБА_5 до вчинення суспільно-небезпечного діяння підтверджується:

- витягом з ЄРДР за №0001398 від 21.08.2021 року відповідно до ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_4 (т.2 а.с. к.п. 1 3);

- даними протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.08.2021 року, згідно якого ОСОБА_4 звернувся до відділення поліції із заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень (т. 2а.с.к.п. 9);

Довідки про встановлення ОСОБА_4 діагнозу: забійна рана потилиці, перелом кісток носу (т. 2а.с.к.п.11);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2021 р. (т. 2 а.с.к.п. 17 -19) за участю потерпілого ОСОБА_4 ;

- висновком експерта № 861 екс від27.08.2021 року судової медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 (т. 2 а.с.к.п.21-22);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2021 р. (т. 2 а.с.к.п. 24 - 28) за участю свідка ОСОБА_10 з відео фіксацією (а.с.к.п. 30);

- протоколом огляду речей і документів від 27.08.2021 року (а.с.к.п. 31 т.2);

- висновок судово-психіатричної експертизи № 528 від 15.09.2021 року відносно ОСОБА_5 , згідно якого вбачається, що на час інкримінованих дій він страждав і страждає на даний час хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїчної з вираженим змішаним типом дефекту (а.с.к.п. 60-61 т.2), що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час судових засідань.

Комісія вважає, що до ОСОБА_5 потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом

Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 (а.с.к.п. 44-57 т.2) установлено наступне.

На обліку у психіатра ОСОБА_5 перебуває з 2002 року; в лікаря нарколога з не перебуває, що вбачається з відповідних довідок; має другу групу інвалідності; має постійне зареєстроване місце проживання; раніше до кримінальної відповідальності притягувався за останнім вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.11. 2004 року по ст. 115 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі; не одружений (т.2 а.с. к.п. 55-56)

Таким чином, в судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_5 на час інкримінованих дій та на момент розгляду кримінального провадження, так як він в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Положеннями статті 503 КПК України визначено дві підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Частиною 3 вказаної статті визначено, що не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Відповідно до положень, передбачених ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Таким чином, суб`єктом примусових заходів медичного характеру є три категорії осіб: неосудні, обмежено осудні та осудні суб`єкти, які після скоєння злочину захворіли на психічну хворобу.

Згідно з положеннями ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що така особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу.

Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пункт п.1 «е» даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом... основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_5 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно-небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Із системного аналізу статті 19 КК України вбачається, що неосудність, так само, як і осудність, - юридичне поняття. У зв`язку з цим висновок про осудність чи неосудність особи по конкретній справі робить суд (а в процесі попереднього розслідування - орган дізнання, слідчий чи прокурор), спираючись на результати судово-психіатричної експертизи. Крім того, стан неосудності особи визначається лише на момент вчинення нею суспільно небезпечного діяння. Оскільки неосудний не може бути суб`єктом злочину, він не підлягає кримінальній відповідальності, але згідно з ч. 2 ст. 19 КК України до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, які не є покаранням.

На час розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження, відповідно до ч. 5 ст. 513 КПК України. Згідно з вимогами діючого законодавства закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 і 5 ст. 513 КПК України - у разі, якщо особа видужала, або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба у застосуванні цих заходів.

На підставі оцінених доказів та висновку і рекомендацій експерта, суд приходить до висновку, що оскільки на час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 не може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними то, це виключає можливість застосування до нього покарання, та приходить до висновку про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом .

Цивільний позов у справі не заявлений. Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, 395, 512, 513, 516 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці та мешканця АДРЕСА_1 .

Речові докази за постановою слідчого від 27.08.2021 року ( т.2 а.с. 36) два відеофайла та три фотознімка які добровільно видала ОСОБА_10 по факту побиття її чоловіка ОСОБА_4 , що перекопійовані на СО Р ком пакт диск, 700Мб залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального судового провадження для відому та прокурору Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11.01.2021р.

Суддя ОСОБА_1