ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/3175/21 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 641/2775/20 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в місті Харкові матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21.09.2021 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002640 від 16.11.2019, за частиною 1 статті 115 КК України, -
встановила:

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21.09.2021 клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задоволено.

Продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор (№ 27)» строком на шістдесят днів, тобто до 19 листопада 2021 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам статті 199 КПК України, є необґрунтованим.
Прокурор, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, засобами електронної пошти надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 3 статті 422-1 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, так як в силу вимог частини 4 статті 422-1 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також прийняв до уваги, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали, не втратили своєї вагомості, та вважав, що під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статті, яка інкримінована обвинуваченому, останній може переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Крім того, вирішувалося питання про можливість вжиття до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, але суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З такими висновками суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає їх обґрунтованими та вмотивованими.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у зв`язку з чим обвинувачений може також переховуватися від суду та органу досудового розслідування, на що обґрунтовано послався суд в оскаржуваному судовому рішенні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тієї обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисному вбивстві), на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що, в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, а саме, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведені відомості, колегія суддів вважає обґрунтованими та доведеними ризики, якими прокурор обґрунтовує необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо невідповідності клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вимогам статті 199 КПК України колегія суддів до уваги не приймає та вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 містить відомості, передбачені статтею 184, частиною 3 статті 199 КПК України.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 посилався на погіршення стану його здоров`я та вважав, що ця обставина перешкоджає його утриманню під вартою.

Вказані доводи обвинуваченого апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджені належними доказами та зауважує, що обвинувачений та його захисник не позбавлені права звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про проведення судово-медичної експертизи щодо стану його здоров`я.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_6 не зможе забезпечити виконання ним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21.09.2021 за доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.177, 178, 199, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21.09.2021 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: