Справа № 206/3959/21
Провадження № 1-в/206/243/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

лікаря-психіатра ОСОБА_5

особи, стосовно якої вирішується питання

про зміну заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в режимі відеоконференції, письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про заміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ
03.09.2021 заявник звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з письмовою заявою про заміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 .

Представник заявника лікар-психіатр ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити письмову заяву та зазначив, що ОСОБА_6 раніше в даній лікарні не лікувався, лікувався в лікарні в Кривому Розі, до кримінальної відповідальності не притягувався, його стан покращився, має гарний настрій, критично відноситься до скоєного правопорушення.

Захисник-адвокат ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення заяви.

Особа, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що він підпалив феєрверки тому, що знаходився в хворому стані. Голоси не чув та не чує наразі. Встановив піротехнічні засоби через відчуття несправедливості, не через помсту. В тій ситуації ніхто не постраждав.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення заяви та зазначила, що вона не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, вважає, що заява КП «ДБКЛПД» ДОР» не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до копії ухвали Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20.05.2020 до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. Також, судом було встановлено, що ОСОБА_6 22.03.2020 прибувши до Спасо-Преображенського кафедрального собору, розташованого за адресою: вул. Соборна, 1 в Саксаганському районі м. Кривий Ріг на автомобілі таксі марки «ГАЗ-31105» під управлінням водія ОСОБА_7 із заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень салютною установкою «REPLAY MC-113» на 49 пострілів. Після чого, ОСОБА_6 зайшов з піротехнічним виробом до приміщення Спасо-Преображенського кафедрального собору, де на той час проводилась богослужіння служителями собору та осіб, які допомагали при богослужінні, де діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою завдання тілесних ушкоджень, поставив в приміщення собору біля ікон вказаний піротехнічний виріб та почав викрикувати фрази про початок вибуху, вибіг з приміщення собору та зник з місця скоєння злочину. Своїми діями ОСОБА_6 створено реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, внаслідок можливого травмування осколками, горючими елементами, рухаючими частинами виробу, загрозу спричинення пожежі Спасо-Преображенського кафедрального собору та було пошкоджено вхідні двері зазначеного собору (а.с. 5-7).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2021 продовжено ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділення зі звичайним типом нагляду, строком до 6 (шести) місяців (а.с. 8).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2021 в задоволенні заяви лікаря-психіатра ОСОБА_8 стосовно зміни примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відмовлено через значну суспільну небезпеку вчиненого ним діяння (а.с. 9-10).

Статтею 92 КК України визначено поняття та мету примусових заходів медичного характеру, так примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів.

В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 155 від 27.08.2021 вказано, що за час перебування у стаціонарі психічний стан ОСОБА_6 покращився та тривалий час залишається стабільним, про що свідчить впорядкована поведінка, рівний настрій, редукція та відсутність психотичної симптоматики, відсутність афективної насиченості, вона перестала визначати поведінку пацієнта, редукувалися пов`язані з нею агресивні тенденції, з`явилось критичне ставлення до свого психічного стану, розуміння необхідності лікування, дав згоду на оформлення групи інвалідності. В клінічній картині переважають формальні розлади мислення та негативна симптоматика у вигляді пасивності, апатичності, зниження психічної продуктивності, емоційної збідненості. Для подальшої корекції проявів негативної симптоматики, продовження медичної, соціальної та психологічної реабілітації з метою досягнення найбільш повної інтеграції пацієнта в суспільство, рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с. 1-4).

Проте, як з пояснень лікаря та ОСОБА_6 в судовому засіданні, так і з висновку не вбачається достатніх та обґрунтованих підстав вважати, що психічний стан ОСОБА_6 покращився і він не представляє небезпеку для себе та оточуючих та не потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом.

Слід також зазначити, що відносно ОСОБА_6 03.04.2020 була проведена стаціонарна судово-психіатрічна експертиза, відповідно до висновків якої ОСОБА_6 у період скоєного правопорушення страждав хронічним психічним захворюванням шизофренія параноїдна і за своїм психічним станом не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На день проведення даної експертизи ОСОБА_6 страждав хронічним психічним захворюванням та захворювання позбавляло хворого можливості усвідомлювати свої дії (бездії) і керувати ними.

Крім того, ОСОБА_6 неодноразово лікувався в КП «КБЛНПД» ДОР та зі слів матері почав слухати проповіді по інтернету, регулярно відвідувати церкву, здійснював незвичайні вчинки. Став замкнутим, дратівливим, почав сваритися з сестрою, намагався душити її, заламував їй руки, проявляв агресію до матері. До суду з`явився з сокирою.

Судом встановлено, що у висновку комісії лікарів № 155 від 27.08.2021 взагалі не зазначено, з якого саме періоду відбувається покращення в психічному стані пацієнта ОСОБА_6 та відбувається позитивна динаміка.

При цьому, в пункті № 24 висновку комісії лікарів зазначено, що ОСОБА_6 в контакт входить неохоче, згодом відмовляється відповідати на питання, голос напружений, вороже настроєний. Спочатку вірно сповіщає свої анамнестичні дані, а потім розповідає, що його незаконно помістили до лікарні, бо він боровся за свої права. Зазначив, що кидав каміння в синагогу. Мислення паралогічне, переважають персекуторні маячні ідеї, кверулянтські настрої. Настрій нестійкий, знижений, схильний до вербальної агресії. Субординації не дотримується. Відсутнє розуміння ситуації. Критика до стану відсутня, як і відсутнє розуміння ситуації. За період лікування впорядкувалася поведінка, зменшилася афективна напруженість психотичних переживань, в переважну більшість часу були відсутні агресивні тенденції, режиму відділення не порушував, ліки приймав. Але стан ОСОБА_6 залишається нестабільним, продовжує бути замкнутим, відстороненим, з іншими пацієнтами не спілкується, з медичним персоналом за потребою, підозрілий, до розмови залучається неохоче, намагається уникнути розмов, в бесіді напружений, потайний, відповідає однослівно, критика до свого стану формальна, до скоєного правопорушення відсутня, вважає себе невинним, висловлює думки, що його підставили.
Тобто, висновок щодо результатів обстеження психічного стану пацієнта ОСОБА_6 містить суперечливі відомості.

При цьому, лікар-психіатр в судовому засіданні зазначив, що психічний стан ОСОБА_6 покращився, проте, суд не може погодитись із такою думкою лікаря-психіатра, так як психічний стан здоров`я ОСОБА_6 хоча і покращився, згідно останнього висновку, таке покращення не є тривалим та таким, що могло б свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах амбулаторної психіатричної допомоги, враховуючи ступінь його суспільно-небезпечного діяння та умови, за яких ці дії ОСОБА_6 були вчинені.

Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Отже, вирішуючи питання про зміну примусових заходів медичного характеру, саме на суд покладено обов`язок запобігти вчиненню зазначеною особою нових суспільно-небезпечних діянь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Гюльфуччі проти Франції» (заява № 31038/12) зазначив, що особа не може бути позбавлена його або її свободи на підставі психічного розладу, окрім випадків, коли було достовірно продемонстровано, що він або вона мали психічні розлади, а психічний розлад був такого типу або рівня, який забезпечує примусове ув`язнення, а продовження ув`язнення не виходить за межі продовження існування розладу.

Таким чином, враховуючи значну підвищену суспільну небезпеку вчиненого діяння останнім, виходячи з вимог ст. 92 КК України, щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, діагноза ОСОБА_6 шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, ремісія «С» на фоні помірно вираженого параноїдного типу дефекту, суд приходить до обґрунтованого висновку, що достатніх законних та обґрунтованих підстав для задоволення заяви КП «ДБКЛПД» ДОР на даний час не має, тобто є передчасним.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що є всі підстави для продовження ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділення зі звичайним типом нагляду, однак враховуючи положення ст. 26 КПК України, суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, а тому у задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про заміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України,

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про заміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1