Справа № 352/536/20
Провадження № 1-кп/352/74/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000065 від 05.02.2020 р. про обвинувачення :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних стосунках, утриманця однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою спеціальною освітою, українця, громадянки України, не військовозобов`язаного, депутатам не обирався, якому пам`ятку про його права та обов`язки вручено під розписку, раніше судимого : 26.07.2019 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного судом покарання та встановленням іспитового строку терміном 2 роки; 03.09.2021 р. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_9 , вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

Вказаний злочин підсудний вчинив при наступних обставинах:

В період часу з липня 2019 р. по січень 2020 р. обвинувачений ОСОБА_9 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, допомагав у здійсненні підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_13 , у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по АДРЕСА_2 , тобто достовірно знав про наявність та місце зберігання у магазині грошових коштів, цінного майна та товарно-матеріальних цінностей, що належать ОСОБА_13 .

У подальшому, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою його використання для власних потреб у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

З цією метою, ОСОБА_9 24.01.2020 р. після закінчення робочого дня у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_13 надав йому зв`язку ключів для зачинення вхідних дверей магазину, після зачинення останніх, непомітно зняв із зв`язки ключ від задніх вхідних дверей магазину, сховавши його у кишеню верхнього одягу, а інші ключі у зв`язці повернув потерпілому ОСОБА_13 .

Після цього, 25.01.2020 р. в період часу з 00 год. 00 хв. до 02 год. 00 хв. ОСОБА_9 , з метою вчинення крадіжки майна ОСОБА_13 , на невстановленому слідством автомобілі таксі під керуванням невідомої особи прибув до приміщення вищезгаданого магазину «Віраж». Тут ОСОБА_9 за допомогою ключа, який попередньо викрав у потерпілого з належної йому в`язки ключів , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив задні вхідні двері магазину і таким чином незаконно, без відома власника ОСОБА_13 , проник в середину приміщення вказаного магазину.

Тут ОСОБА_9 , продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав ноутбук марки «Асеr», мод. ЕХ2509-С6U9, промисловий № NXEEZEU01044218A663400, в корпусі чорного кольору, вартістю 2968 грн., ноутбук марки «НР», мод. «ZBOOK 15» дисплей 15.6" «FULL HD IPS», в корпусі сіро-чорного кольору, вартістю 5000 грн., блок безперебійного живлення відеореєстратора марки «Full Energy», мод. BG-1210 вартістю 1500 грн., а також грошові кошти на суму 4300 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 13 768 грн.

Після цього ОСОБА_9 з викраденим майном із місця вчинення кримінального правопорушення зник та отримавши реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд, 25.01.2020 р. близько 17 год. 00 хв. приніс до магазину комп`ютерної техніки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в м. Івано-Франківськ по вул. Василіанок, 15, ноутбук марки «Асеr», мод. ЕХ2509-С6U9, промисловий № NXEEZEU01044218A663400, в корпусі чорного кольору, вартістю 2968 грн., та ноутбук марки «НР», мод. «ZBOOK 15» дисплей 15.6" «FULL HD IPS»,

в корпусі сіро-чорного кольору, де, видавши за власні, реалізував їх за грошові кошти на суму 1300 грн., які в подальшому разом із викраденими коштами на суму 4300 грн. витратив на власні потреби, а блок безперебійного живлення відеореєстратора марки «Full Energy», мод. BG-1210 вартістю 1500 грн. 25.01.2020 близько 19 год. 00 хв. передав невстановленій слідством особі у рахунок погашення боргових зобов`язань.

Внаслідок своїх неправомірних дій, ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 13 768 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища.

Під час розгляду даного кримінального провадження, суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». В подальшому, Європецський суд з прав людини, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 р. зазначив, що складовим елементомпринципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

До обтяжуючих відповідальність підсудного обставин суд відносить рецидив злочинів.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаялася, активно сприяв розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку представника потерпілого щодо міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_9 , а також приймає до уваги і те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий; не працюючи веде паразитичний спосіб життя; має постійне місце проживання за яким характеризується вкарай негативно; являється утриманцем однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на диспансерному обліку в ОПНД та ОНД не перебуває; його молодий вік та поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, а також вчинення ним тяжкого злочину маючи незняті та непогашені судимості, що свідчить про те, що останній належних висновків не зробив і знову вчинив тяжкий злочин, тобто є особою із низьким рівнем соціальної зрілості, яка немає легального заробітку та міцних соціальних зв`язків, що створює передумови для подальшої його протиправної поведінки.

Таким чином, беручи до уваги всі вище перелічені обставини, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що для виправлення, перевиховання ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових злочинів, його слід ізолювати від суспільства, призначивши покарання в межах санкції ст. 185 ч. 3 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Крім того, оскільки злочин передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, був скоєний обвинуваченим ОСОБА_9 25.01.2020 р., тобто до постановленя попереднього вироку Івано-Франківського міського суду від 03.09.2021 р. щодо останнього, то остаточне покарання обвинуваченому слід визначити на підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань призначених ОСОБА_9 даним вироком суду та покарання призначеного обвинуваченому за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Питання про речові докази та понесені по даному кримінальному провадженні судові витрати, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом частково складання покарання призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_9 даним вироком суду та покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської областівід 03.09.2021 р. та остаточно визначити йому за сукупністю злочинів покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_9 залишити без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання з 08 год. 30 хв. 21.12.2021 р., зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: ноутбук марки «Асеr», мод. ЕХ2509-С6U9, промисловий № NXEEZEU01044218A663400, в корпусі чорного кольору та коробку від нього - повернути за приналежністю потерпілому ОСОБА_13 ; скріншоти з камер відео-спостереження встановлених в приміщенні магазину «Контакт» зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 628,04 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109/14/2-93ТВ/20 від 20.02.2020 р.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, представнику потерпілого, захиснику та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ