Справа №621/83/22
Провадження №1-кс/621/48/22
Ухвала
Іменем України
14 січня 2022 року. м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:
суддя - ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3 ,
обвинувачені - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисник - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку статті 331 КПК України клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000049 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Підгороднє Магдалинівського району Дніпропетровської області, є громадянкою України, розлучена, не працює, проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , раніше не судима, 08.09.2020 до Балаклійського районного суду Харківської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000018 за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України,
у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Балаклія Харківської області, є громадянином України, має вищу освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , раніше судимий вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 14.11.2018, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.09.2019, за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, 26.09.2019 звільнений за відбуттям строку покарання,
у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:

В провадженні судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихчастиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України.
Згідно обвинувального акта № 0000049 від 28.07.2021 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються в незаконному придбанні і зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно, та за попередньою змовою групою осіб, крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту.

12.01.2022 до суду надійшло клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у декількох епізодах тяжкого злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, за яке передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а також у двох епізодах кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, раніше судимий за злочин, передбачений частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.

З посиланням на ці обставини, прокурор стверджував про продовження існування ризиків, встановлених під час досудового розслідування, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області 13.05.2021 відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", з визначенням розміру застави вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який в подальшому було продовжено ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області до 17.01.2022.

Відповідно до Наказу в.о. голови Зміївського районного суду ОСОБА_8 № 02-04/08 від 12.01.2022 суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_9 перебуває у відпустці.
Відповідно до абзацу 5 пункту 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
У зв`язку з неможливістю у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк, розглянути головуючим суддею ОСОБА_7 клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказане клопотання розглядається суддею ОСОБА_1 в порядку, передбаченому абзацом 5 пункту 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України.
Розгляд клопотання прокурора призначено на 14.01.2022.

В судове засідання не з`явився захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 , яка до канцелярії суду надала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання від вартою обвинуваченого ОСОБА_5 за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні, просив проводити розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього за відсутності його захисника - адвоката ОСОБА_10 , надав відповідну заяву.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , з підстав, викладених в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та у свою чергу заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора та клопотання про зміну запобіжного заходу посилався на відсутність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України та необґрунтованість доводів прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області 13.05.2021 відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", з визначенням розміру застави вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який в подальшому було продовжено ухвалою судді Зміївського районного суду харківської області до 17.01.2022.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час судового засідання обвинуваченим не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 .

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківській слідчий ізолятор" у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 суддею було враховано ризики: переховування обвинуваченого від суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні одинадцяти епізодів кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, а також двох епізодів кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України, у поєднанні з відомостями про судимість у 2018 році за аналогічний злочин, передбачений частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, мірою покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим, вказує на наявність ризиків вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також переховування від суду.

На час вирішення клопотання прокурора не всі свідки обвинувачення допитані, зокрема не допитані свідки, щодо яких вжито заходів безпеки, що свідчить про існування ризику незаконного впливу на них.

Хоча згідно сталої практики Європейського Суду з прав людини вважається, що зі спливом часу зменшуються ризики, що були підставою для застосування запобіжного заходу, однак у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави вважати, що ризики зменшилися настільки, що це давало б підстави вважати, що менш обтяжливий запобіжний захід буде достатнім для запобігання цим ризикам.

Крім зазначених вище обставин щодо обсягу обвинувачення та судимості, суд взяв до уваги відсутність відомостей щодо міцних соціальних зв`язків обвинуваченого у місці його проживання, відсутності легальних джерел доходів, а також ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів за місцем свого проживання.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід буде адекватними заходом у даному кримінальному провадженні, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи обвинуваченого щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу, суд вважає неслушними та такими, що не вказують на зменшення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України чи наявність інших обставин для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 148, 150-153, 314-317, 177, 181, 331 Кримінального процесуального кодексу України, пунктом 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

2. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" до 14 березня 2022 року, включно.

3. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.

4. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

5. Дата проголошення повного тексту ухвали 13 год., 17.01.2022.

Головуючий: