Справа № 203/3888/21
Провадження № 1-кп/0203/438/2022
В И Р О К
іменем України

19.01.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000672 від 06.07.2021 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Часів Яр, Артемівського району, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-07.02.2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.1 ст. 289 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень. 07.12.2020 року ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська покарання у виді штрафу замінено на громадські роботи строком на 240 годин;
-22.09.2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді штрафу 17000 гривень;
-01.03.2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2020 року, у виді штрафу виконувати самостійно;
-07.09.2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70, ст.71 КК України до покарання у вигляді 2 років і 2 місяців та штрафу в розмірі 17000 гривень, який відповідно до ч.3 ст.72 КК України, виконувати самостійно;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-22.05.2009 року Горняцьким районним судом м. Макіївка Донецької області за ч.1 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років, звільнений по відбуттю покарання 06.10.2017 року;

обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, та ОСОБА_8 05.07.2021 року приблизно о 23:45 год. прибули за адресою м. Дніпро, вул. Боброва, поблизу будинку № 21 А, де побачили раніше невідомого їм ОСОБА_9 , який, маючи при собі пакет та на плечі чоловічу сумку з належним йому майном, направлявся по вулиці за вищевказаною адресою назустріч ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .
В цей час у ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , які діяли за попередньою змовою, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до розподілених ролей ОСОБА_7 різко наблизився до потерпілого та наніс один удар рукою в область його обличчя, в результаті чого потерпілий ОСОБА_9 упав на землю, а ОСОБА_8 весь час перебував позаду ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_7 відкрито заволодів чоловічою сумкою, належною потерпілому ОСОБА_9 , який в той час перебував на ґрунтовому покритті, а ОСОБА_8 стояв поруч з ОСОБА_7 , спостерігаючи за тим, щоб їх дії нікому не були помітні, забрали сумку потерпілого, в якій знаходилось належне йому майно, а саме: мобільний телефон «Самсунг А01», вартістю 3000 грн., пістолет «Форт-12р», вартістю 4309,82 гривень, та документи до нього, грошові кошти у розмірі 2300 евро, купюрами номіналом по 50 евро, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ 2108», страховий поліс до вищевказаного авто, ІНН на ім`я ОСОБА_9 , набої у кількості 2 штук, флеш накопичував «Кінгстон», ключі від воріт у кількості 2 штук, ключ від гаражу.
У подальшому ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, розподіливши між собою ролі, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 , після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли та розпорядились ним у власних цілях, чим спричинили ОСОБА_9 матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку експерта № 4090-4091 -21 від 27.08.2021 року складає 11 735,30 грн., та 2300 евро (що на момент вчинення кримінального правопорушення, згідно курсу НБУ становить 74 543 грн.), таким чином загальний розмір матеріальної шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, складає 86 278,30 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, визнав в повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. У скоєному щиро кається, просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, визнав в повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. У скоєному щиро кається, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор та представник потерпілого також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильствам, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинувачених, їх відношення до скоєного злочину.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. В справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Так, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, у період іспитового строку, визначеного вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01.03.2021 року, не працює, не одружений, неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, вину у скоєному злочині та позовні вимоги визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, при цьому останню обставину на підставі ст. 66 КК України суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання.
З огляду на те, ОСОБА_7 є особою, котра має незняту й непогашену в установленому законом порядку судимість за умисний злочин, який не утворюють ознаки «повторність злочинів» зі злочином за цим вироком, суд на підставі ст.67 КК України визнає рецидив злочинів обставиною, що обтяжує покарання.

ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, після досить тривалого перебування в місцях позбавлення волі та звільнення за відбуттям покарання, не бажаючи ставати на шлях виправлення, що свідчить про відсутність процесу позитивних змін в його особистості та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, знову вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Крім того ОСОБА_8 не працює, не одружений, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, вину у скоєному злочину та позовні вимоги визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, при цьому останню обставину на підставі ст. 66 КК України суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання.
На підставі ст.67 КК України обставиною, що обтяжує ОСОБА_10 покарання, суд визнає рецидив злочинів.

За таких обставин суд вважає, що обвинуваченим слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком, ближчим до мінімальної межі санкції ч.2 ст.186 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2021 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 років та 2 місяців позбавлення волі, при цьому вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до постановлення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, враховуючи реальний характер призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком суду, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з урахуванням повного його визнання обвинуваченими, є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.
Даних про речові докази матеріали кримінального провадження не містить, тому суд не вирішує питання щодо них.
Згідно до ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №4090/4091-21 від 27.08.2021, які складають 684,44 грн., по 342, 22 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368,370,373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення призначеним цим вироком суду більш суворим покаранням менш суворе покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 вересня 2021 року та остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять) тисяч гривень, який відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з 19 січня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 13 серпня 2021 року по 19 січня 2022 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_7 , залишити без змін.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 відраховувати з 19 січня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 13 серпня 2021 року по 19 січня 2022 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_8 залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,- задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушення, у розмірі 86278,30 грн. по 43139 (сорок три тисячі сто тридцять девять) гривень 15 копійок з кожного та моральну шкоду, завдану кримінальну правопорушенням, у розмірі 20000 гривень по 10000 (десять тисяч) гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №4090/4091-21 від 27.08.2021 у розмірі 684,44 грн. по 342 (триста сорок дві) гривні 22 копійки з кожного.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1