У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001205

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2021 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коштове, Доманівського району Миколаївської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Розстрочено ОСОБА_5 виплату штрафу у сумі 51000 гривень, із застосуванням ч. 4 ст. 53 КК України, строком на 1 рік рівними частинами по 4 250 гривень щомісяця, починаючи з дня набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 25000 грн. моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судових експертиз 5557 грн.30 коп.

Вирішено долю речових доказів. Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту речового доказу транспортного засобу - мотоциклу «Kawasaki ZX 600» без реєстраційного номеру, яким керував ОСОБА_5 та який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, скасовано, та прийнято рішення про передачу мотоцикул «Kawasaki ZX 600» без реєстраційного номеру у власність держави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди, а також повернути йому мотоцикл «Kawasaki ZX 600» без реєстраційного номеру.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди.

На думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а саме: не дослідив у повному обсязі тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану потерпілого ОСОБА_7 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

11.11.2020 о 08:05 год. водій ОСОБА_5 , порушуючи вимоги п. 2.1 «а», «б» не маючи відповідної категорії на право керування транспортним засобом та керуючи не зареєстрованим, технічно-справним мотоциклом «Kawasaki ZX 600» без реєстраційного номеру, рухався зі швидкістю до 120 км/год. у світлий час доби, по проїжджій частині вул. Генерала Подзігуна в смт. Олександрівка у напрямку м. Вознесенську.

В цей же час, перетинав проїжджу частину ОСОБА_7 рухаючись на технічно-справному велосипеді «Україна» з права на ліво відносно напрямку руху водія ОСОБА_5 по проїжджій частині вул. Генерала Подзігуна в смт. Олександрівка.

У районі автобусної зупинки за 125.5 м. до дорожнього знаку 5,46 «Кінець населеного пункту», водій ОСОБА_5 , грубо порушуючи вимоги п. п. 2,1 «а», «б», 2.3 «б», 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), керуючи мотоциклом «Kawasaki ZX 600», під час виконання обгону вантажного автомобіля, рухався по зустрічній смузі руху призначеній в напрямку м. Южноукраїнську, рухаючись зі швидкістю до 120 км/год., почав виїжджати на свою смугу для руху в напрямку м. Вознесенська, де в цей час перетинав проїжджу частину велосипедист ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 , виявивши небезпеку для руху - велосипедиста ОСОБА_7 , не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку технічну можливість, продовжив рух по проїжджій частині вул. Генерала Подзігуна, в результаті чого сталося зіткнення передньою правою частиною бічного причепа (переднім колесом, крилом переднього колеса) з правою задньою частиною велосипеда «Україна».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку з раною в ділянці лоба, саднами в ділянці голови, перелому шийки лівої променевої кістки з саднами, перелому латеральної щиколотки правої малогомілкової кістки з саднами, які відносяться до середньої тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Його дії кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити. Захисник ОСОБА_8 до апеляційного суду не з`явився, повідомлений про апеляційний розгляд під розписку, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду, про що також зазначив обвинувачений ОСОБА_5 , який просив проводити апеляційний розгляд без присутності його захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_9 просив проводити апеляційний розгляд без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи в межах поданої апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є правильними. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Покарання призначено з дотриманням вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Вирок суду в частині доведеності вини, кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання апелянтом не оскаржується.

Стосовно вирішення судом цивільного позову про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої.

Дані вимоги судом першої інстанції достатньо враховані при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, яка спричинена потерпілому ОСОБА_9 , суд першої інстанції належним чином врахував характер спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, в зв`язку неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду потерпілий пояснив, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він тривалий час (три місяці) проходив лікування, за наслідками отриманих травм має незадовільний стан здоров`я, обмежений у виборі місця роботи. Крім того, зазначив, що обвинувачений не висловив пробачення, не здійснював будь-якої допомоги.

Доводи потерпілого підтверджені довідкою КП «КНП ВБЛ» Вознесенської міської ради від 18.11.2020 та висновком судово-медичної експертизи, з яких слідує, що внаслідок ДТП ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, внаслідок чого він знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні з 11.11.2020, з діагнозом: струс головного мозку, скальпована рана лобної ділянки, закритий перелом шийки правої променової кістки, закритий перелом латеральної щиколотки правого гомілковоступневого суглобу, садна, синці голови, відкритий перелом осинової фаланги 2 пальця лівої кисті зі зменшенням.

За такого, є цілком обгрунтованими висновки суду про те, що потерпілий зазнав моральних страждань, що були обумовлені фізичним болем та душевним стражданням внаслідок отриманих середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознаками довготривалого розладу здоров`я, що потягло зміни звичайного ритму життя.

Враховуючи дані обставини, вимоги розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено грошове відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 .

Тому, в цій частині апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Що стосується вимог апелянта про повернення йому мотоциклу «Kawasaki ZX 600» без реєстраційного номеру, суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Пунктом 5 ч. 9 ст. 100 КПК Українипередбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

При ухваленні вироку суд першої інстанції послався на ці вимоги закону та належним чином вмотивував своє рішення.

Згідно повідомленню начальника головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Миколаївській області, номер шасі (рами) НОМЕР_1 , який міститься на мотоциклі, на обліку не значиться.

Тобто, право власності на мотоцикл «Kawasaki ZX 600» без реєстраційного номеру не встановлено, транспортний засіб не зареєстровано.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений не заперечував, що мотоцикл не мав реєстраційного номеру та не був зареєстрований.

Тому, з огляду на вимоги п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України,є правильним рішення суду першої інстанції, що мотоцикл слід передати у власність держави, оскільки під час судового розгляду не встановлено власника зазначеного майна.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не надав доказів на підтвердження свого права власності на мотоцикл «Kawasaki ZX 600» без реєстраційного номеру, його апеляційна скарга в цій частині також не підлягає задоволенню.

За такого, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3