Провадження № 1-кп/643/1451/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2021 року м. Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова по кримінальному провадженню
№ 0004200 від 23.05.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності
встановив:
В провадженні Московського районного суду м.Харкова знаходиться клопотання про закриття кримінального провадження в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004200 від 23.05.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 23.05.2016 року, до Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшла рапорт про те, що 21.05.2016 до ХМКЛШНМД ім. Мещанінова доставлений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 21.05.2016 року впав з другого поверху будинку АДРЕСА_1 , тобто отримав тілесні ушкодження завдяки халатним діям балансоутримувача вказаної будівлі, дані про якого встановлюються.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР № 0004200 від 23.05.2016 року .
Отже, досудовим розслідуванням встановлено, що кримінальне правопорушення скоєно 23.05.2016 року, а відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
На теперішній час по даному кримінальному провадженню жодній особі про підозру не повідомлялось.
З урахуванням положень ст. 49 Кримінального кодексу України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня вчинення особою вказаного кримінального правопорушення становить три роки та на даний час вже закінчилися.
Враховуючи аналіз зібраних доказів, а також те, що в ході досудового розслідування співробітниками поліції під час проведення слідчих дій не виявлено беззаперечних доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення конкретною особою та закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, прокурор просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив розглянути клопотання без його участі. Потерпілий у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини не явки суду не відомі.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить наступного висновку.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої та частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Аналіз вказаної норми процесуального законодавства свідчить про те, що закриття кримінального провадження можливе виключно за наявності двох обставин: 1) якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення; 2) у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тобто вказані дві підстави є взаємозалежними та повинні бути в поєднані між собою. Тобто, законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Судовим розглядом встановлено, що Постановою про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 19.09.2019 року з зазначенням підстав для скасування, а саме слідчим не вжито заходів щодо встановлення власника земельної ділянки та недобудованої споруди або її балансоутримувача, де сталася пригода. Призначена судово-медична експертиза потерпілого ОСОБА_3 фактично не проведена.
За інформацією слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області
ОСОБА_4 , до матеріалів кримінального провадження долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна по буд. АДРЕСА_1 , однак зазначеної інформації матеріали кримінального провадження не містять.
За інформацією слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області
ОСОБА_4 , до матеріалів кримінального провадження долучено відповідь на запит від 06.07.2016 року № 04-32-4159/16, однак зазначеної інформації матеріали кримінального провадження не містять.
Інформації про фактичне проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження не містять.
Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» Верховна рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., підписану від імені України 9 листопада 1995 р. (далі Конвенція).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 9 ч. 4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.
Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідуванн, слідчий зобов`язаний всебчно, і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З огляду на матеріали кримінального провадження № 0004200 від 23.05.2016 року, суд вважає, що його розслідування не відповідає вимозі ефективності.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява №55749/08 від 29.01.2015р.) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України, а прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.
Суд вважає, що використання прокурором норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» від 4 жовтня 2019 року № 187-IX та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження за № 0004200 від 23.05.2016 шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки досудове розслідування проведено поверхнево, без дотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального провадження, а клопотання прокурора є передчасним та безпідставним.
Керуючись вимогами ст. ст. 5, 49 КК України, ст. ст. 284, 314, 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова по кримінальному провадженню № 0004200 від 23.05.2016 року про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1