Провадження № 1-кс/752/9112/21
У Х В А Л А
іменем України

29.11.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні № 0000191 від 11.09.2019 року, -

в с т а н о в и в:

прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на частину дослідно-виробничої майстерні (літера А), в тій частині, що частково не знесена та в якій міститься трансформаторна підстанція 2005, яка згідно сервісу «ГІС ДТЕК КЕМ» обслуговує приміщення Інституту водних проблем та меліорації НААН України, житловий будинок АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:365:0036); заборонити власнику, іншим особам у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебуває частина дослідно-виробничої майстерні (літера А), в тій частині, що частково не знесена та в якій міститься трансформаторна підстанція 2005, яка згідно сервісу «ГІС ДТЕК КЕМ» обслуговує приміщення Інституту водних проблем та меліорації НААН України, житловий будинок АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:365:0036) проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових, демонтажних та інших робіт з вказаним об?єктом нерухомості.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурором зазначено про те, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000191, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 1, 197-1 ч. 3 КК України. Прокурор зазначає, що частину дослідно-виробничої майстерні (літера А), в тій частині, що частково не знесена та в якій міститься трансформаторна підстанція 2005, яка згідно сервісу «ГІС ДТЕК КЕМ» обслуговує приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:365:0036), визнано речовим доказом, з метою збереження останнього прокурор просить вжити заходів забезпечення кримінального провадження.

26.11.2021 року до суду надійшли заперечення представника інституту водних проблем та меліорації НААН України по суті заявленого клопотання, в яких останній зазначає про необґрунтованість поданого клопотання з огляду на те, що матеріали клопотання не містять жодного доказу того, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зазначене майно жодним чином не може відповідати ознакам речового доказу у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 підтримав заперечення по суті поданого клопотання.

Заслухавши позиції учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя надходить до наступних висновків.

За змістом ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства, держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного, неупередженого розслідування і судового розгляду.

За змістом положень ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. За приписами п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зазначені положення кримінального процесуального закону також узгоджуються і з практикою Європейського суду з прав людини, у відповідності до якої володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» 22.09.1994 р. та у справі «Кушоглу проти Болгарії» 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» 23.09.1982р.). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» 21.02.1986 р.).

Слідчий суддя погоджується з доводами захисту щодо того, що приміщення дослідно-виробничої майстерні літ. «А» інвентарний номер 101310019 не є ані предметом, ані знаряддям, ані об?єктом злочину, відтак, підстав вважати вказане нерухоме майно речовим доказом кримінальних правопорушень, передбачених передбаченого ст. 191 ч. 1, 197-1 ч. 3 КК України.

Слідчий суддя в даному випадку враховує вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 3 ст. 174 КПК України та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, та приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт зазначеного вище нерухомого майна.

Слідчий суддя вважає, що відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 392 КПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора Голосіївської оружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні № 0000191 від 11.09.2019 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: