У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.10.2021 Справа №607/19142/21
провадження № 1-кс/607/6291/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 /м. Тернопіль/ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000274 від 22 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернопіль, громадянин України, проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одружений, на утриманні має двох дітей, працює водієм у ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс»,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
встановила:

слідчий, за погодженням з прокурором, звернулась до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
Клопотання мотивоване тим, що групою слідчих СВ ВП № 1 /м. Тернопіль/ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000274 від 22 жовтня 2021 року, під час якого встановлено, що 21 жовтня 2021 року приблизно о 2200 год. у ОСОБА_5 , раніше судимого за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, який перебував у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна /грабіж/.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 у вказаний час, діючи умисно, протиправно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_8 , під час розпивання спиртних напоїв, підійшов до ОСОБА_9 , який сидів на дивані, та наніс два удари долонею лівої руки в праву ділянку обличчя. Одразу ж, в період подальшого перебування ОСОБА_9 на дивані однієї із кімнат будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, витягнув із кишені куртки потерпілого ОСОБА_9 належний останньому мобільний телефон марки «DOOGEE» синього кольору, вартістю близько 1 000 грн., після чого забрав у ОСОБА_9 належну останньому чоловічу куртку чорного кольору, з наявною в ній чоловічою сумкою чорного кольору, в якій знаходилось посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_9 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, та наніс ще декілька ударів останньому в область тулуба. Надалі, ОСОБА_9 попросив ОСОБА_7 припинити вказані дії та дозволити йому вийти на вулицю, на що останній погодився, після чого потерпілий ОСОБА_9 вибіг з приміщення будинку та побіг додому, а ОСОБА_7 із викраденими вище вказаними речами ОСОБА_9 залишився в приміщенні будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді забою грудної клітки, забою обличчя та матеріальну шкоду на загальну суму 1 000 грн.

22 жовтня 2021 року о 08 год. 55 хв. ОСОБА_5 було затримано відповідно до ст. 208 КПК України.

22 жовтня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Із врахуванням отриманих під час досудового розслідування даних, особи підозрюваного ОСОБА_5 , виникла необхідність в застосуванні щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання його спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інші кримінальні правопорушення. При цьому більш м`який запобіжний захід, відмінний від тримання під вартою, на переконання слідчого, не в змозі запобігти наведеним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав і просив задовольнити з підстав, наведених у ньому. Додав, що сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді /слідчих суддів/ Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотаннями про легалізацію огляду та арешт тимчасово вилученого майна. Дозвіл на огляд приміщення було надано користувачем. Обшук не проводився, оскільки шафа, про яку зазначає адвокат, була відчинена. Також прокурор вказує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у даній справі скоєний ним до сплину строку погашення попередньої судимості, а тому підозрюваний вважається судимим. При цьому, на думку прокурора, у даному питанні правове значення має не факт винесення щодо особи обвинувального вироку, а оголошення підозри.
Захисник, думку якої розділив ОСОБА_5 , в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого з підстав викладених у письмових запереченнях. Їх суть зводиться до посилань на необґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 , оскільки частина доказів є недопустимими. Зокрема огляд місця події був фактично обшуком, проведеним без належної правової підстави, а також існують сумніви у об`єктивності показань свідків, які вживали спиртні напої. Також захисник зазначає про недоведення прокурором ризиків неналежної процесуальної поведінки її підзахисного.
Заслухавши пояснення, дослідивши копії матеріалів, долучених до клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне:
відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відділенням поліції № 1 /м. Тернопіль/ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000274 від 22 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
22 жовтня 2021 року о 08 год. 55 хв. ОСОБА_5 був затриманий в поряду ст. 208 КПК України.
В межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 22 жовтня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна /грабежі/, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.
Вказана підозра є обґрунтованою, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке що готується від 22 жовтня 2021 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 22 жовтня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 22 жовтня 2021 року; протоколом огляду місця події від 22 жовтня 2021 року; консультаційним висновком спеціаліста № 10420 від 22 жовтня 2021 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 жовтня 2021 року з довідкою.
Зробивши висновок про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» /заява № 42310/04/, відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».
Стороною обвинувачення доведено те, що на цьому етапі досудового розслідування, тобто його початковій стадії, існують факти та інформація, котрі є досить вагомими для того, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, за яким йому оголошено підозру.
Щодо посилання захисника на недопустимість частини доказів, які надані стороною обвинувачення, то слідчий суддя зазначає, що на даному етапі досудового розслідуванняоцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав вважати особу причетною до вчинення кримінального правопорушення, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, твердження сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 не відповідають фактичним обставинам справи.
Також, матеріалами клопотання та прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, які дають достатні підстави стверджувати про наявність наступних ризиків, на які вказує в клопотанні слідчий та які передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може:
-переховуватись від органу досудового розслідування та суду, який обумовлений тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Даний ризик також обтяжений і тим, що у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , де він обвинувачений за ч. 2 ст. 186 КК України;
-незаконно впливати на потерпілого та свідка, який обумовлений тією обставиною, що підозрюваному добре відомі ці особи та місце їх проживання, показання яких матимуть доказове значення лише тоді, коли будуть отримані під час судового розгляду або в порядку ст. 225 КПК України, а отже до цього часу вони можуть бути змінені під впливом ОСОБА_5 , який може полягати, як у погрозах, примушуванні, так і у проханнях, тощо. При цьому слід взяти до уваги початкову стадію досудового розслідування, а також ту обставину, що особливість розслідування даної категорії справ полягає у значній вазі саме показань потерпілих та свідків, а тому забезпечити їх об`єктивність дуже важливо.
З огляду на такі обставини, посилання сторони захист на відсутність вказаних ризиків є безпідставними.
Водночас, слідчим та прокурором не доведено, шляхом надання відповідних доків, існування ризиків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення ним, з огляду на те, що він раніше, як зазначено в клопотанні, є судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знята та непогашена, інших кримінальних правопорушень.
Таким чином, встановлено, що є усі підстави для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України.
При цьому, на переконання слідчого судді, прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним вище ризикам.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено за результатами розгляду клопотання, ОСОБА_5 має постійне місце проживання разом із дружиною та двома неповнолітніми дітьми, а також офіційне місце роботи. Також залишається недоведеним те, що ОСОБА_5 раніше судимий, як зазначено в клопотанні слідчого.
Згідно тих відомостей, які надані стороною обвинувачення, у підозрюваного відсутні непогашені чи не зняті судимості.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Як вбачається із вимоги ДІАЗ, УІАЗ від 22 жовтня 2021 року, відомості у якій підтвердив прокурор, ОСОБА_5 31 серпня 2011 року був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 269, на підставі ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на 5 років.
10 квітня 2014 року він звільнений умовно-достроково Гусятинським районним судом на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 17 днів.
З цієї дати почав обраховуватись шестирічний строк погашення судимості за вказані злочини, відповідно до ч. 4 ст. 12, п. 8 ч. 1 ст. 89, ч. 3 ст. 90 КК України.
Таким чином вказаний строк сплинув 10 квітня 2020 року.
Прокурором не додано доказів того, що з 10 квітня 2014 року до 10 квітня 2020 року ОСОБА_5 вчинив новий злочин. Такими доказами, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, може бути виключно обвинувальний вирок суду. Ні внесення відомостей до ЄРДР, ні оголошення підозри, ні звернення до суду з обвинувальним актом, не переривають перебіг строку погашення судимості.
Щодо запобіжного заходу у виді поруки, який був застосований до ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000484 згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2018 року /справа № 607/2625/18/, то прокурором не доведено факту порушення підозрюваним його умов, якими є виключно наступні обов`язки: прибувати до суду за першою ж вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_10 .

Оцінюючи відповідно до ст. 178 КПК України наведені обставини, зокрема: вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів; тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні згідно повідомленої підозри; зазначені вище дані про його особу, також те, що йому оголошено підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000484, доведені ризики, слідчий суддя вважає, що не виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, який полягає в ізоляції підозрюваного від суспільства та утримування його в умовах слідчого ізолятора, може забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
На переконання слідчого судді, попередити вказані вище ризики здатний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту і вважає за необхідне обрати саме його на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
З наведеного, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, тобто лише в частині обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановила:
клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
-з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.
Встановити строк дії ухвали до 2359 год. 20 грудня 2021 року.
ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити з-під варти.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати на виконання органу Національної поліції України за місцем проживання ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника СВ ВП № 1 /м. Тернопіль/ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1