Справа № 465/7865/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/466/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши кримінальне провадження №0003245 від 14 грудня 2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України, відносно:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року, за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_10

встановила:

вироком Франківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень..
Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів у зв`язку з проведенням експертизи №13/55 від 06.03.2020 року на суму 1256, 08 грн., та за проведену експертизу №19/11/2-254-СЕ/20 від 22.10.2020 року на суму 1634, 50 грн..
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком 14.12.2019 року до Франківського ВП ГУ НП у Львівській області надійшов рапорт інспектора УПП ОСОБА_11 про те, що 14.12.2019 року, близько 01:39 год., патрулюючи, по вул. Мельника, 22, м. Львів, спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_12 , було виявлено трьох невідомих осіб, які при зустрічі з поліцейськими стали помітно нервувати та різко змінили напрямок свого руху. В подальшому, працівники поліції підійшли до вказаних осіб, у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», представилися, пред`явили своє службове посвідчення поліцейського. В ході розмови з даними особами один з них, який назвався як ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав помітно нервувати, тому у відповідності до ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», було прийнято рішення провести поверхневу перевірку у ОСОБА_7 , в ході якої було виявлено невідому коробку синього кольору. В подальшому, на місце події було викликано СОГ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, де слідчий в присутності понятих, за добровільною згодою ОСОБА_7 , вилучив коробку синього кольору з надписом «IHRE APOTHEKER www IHRE - APOTHEKER» із вмістом 8 таблеток жовтого кольору та поліетиленового пакету із двома фрагментами паперу схожого на марки.
Згідно з висновком експерта № 19/11/2-254-СЕ/20 від 22 жовтня 2020 року встановлено, що у складі наданого на експертизу фрагмента паперу та віалі з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, в якій знаходяться подрібнені фрагменти паперу, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - лізергід (ЛСД, ЛСД-25). Загальна маса лізергіду (ЛСД, ЛСД- 25) становить 0,000093 грама.
На вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить даний вирок скасувати у зв`язку з неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону №270-VІ від 15.08.2008) до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
В обґрунтування покликається на те, що судом першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не дотримано положень закону України про кримінальну відповідальність щодо дії кримінального закону в часі, внаслідок чого допущено застосування закону, що не підлягає застосуванню. Зазначає, що застосування нової редакції ч. 1 ст. 309 КК України в частині призначення покарання у виді штрафу, розмір якого у редакції статті на момент вчинення злочину був меншим, є погіршенням становища особи, а тому згідно із с. 5 КК України нова редакція ч. 1 ст. 309 КК України в частині, що погіршує становище особи (встановлює покарання у виді штрафу у більшому розмірі) не має зворотної сили та не може бути застосована в цій частині до осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які також просили задоволити апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання щодо оскарження висновків суду першої інстанції стосовно доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення і правильності кваліфікації її дій, колегія суддів вирок в зазначеній частині не перевіряла і не досліджувала.
З цих же підстав колегія суддів вважає встановленим вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, за обставин встановлених судом першої інстанції і зазначених ним в оскарженому вироку.
Що стосується наведених в апеляційній скарзі доводів прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними.
Загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
У відповідності до ч. 2 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Проте суд першої інстанції зазначених вимог кримінального закону не дотримався.
Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» N2617-VIII від 22.11.2018 року до ч. 1 ст. 309 КК було внесено зміни, відповідно до яких збільшено розмір штрафу, який був передбачений у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а після внесення відповідних змін призначається у розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дані зміни до ст. 309 КК набрали законної сили з 01.07.2020 року.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК, обвинувачений вчинив 14.12.2019 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» N2617-VIII від 22.11.2018 року.
За таких обставин, з огляду на приписи ч. 2 ст. 5 КК, суд повинен був призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 309 КК (в редакції Закону України №270-VI від 15.04.2008 року), яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, оскільки Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року було посилено кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК.
Проте суд першої інстанції наведених вимог закону не дотримався та призначив обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 309 КК в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року, який набрав чинності з 01.07.2020 року.
Наведене свідчить про неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити.
Вирок Франківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону №270-VІ від 15.08.2008) до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: