Справа № 276/869/15-к
Провадження по справі№ 1-кп/276/1/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Давидівка Володарсько-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не працюючого, має на утриманні одну малолітню дитину, громадянина України, раніше судимого:
- 26.10.2006 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.122, ст.75, ст.104 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з випробуванням іспитовим на 1 рік 6 місяців;
- 27.12.2007 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.;
- 10.12.2010 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;
-17.02.2012 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до покарання у виді 1 року 10 днів обмеження волі.
- 24.09.2014 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі; ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2016 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 7 місяців 22 дні,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Повторно, 19 червня 2015 року, близько 17 години ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, йшов по АДРЕСА_1 . Біля домоволодіння № 4 він побачив на гужовому возі ОСОБА_6 , до якого підійшов.

ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_7 цигарку, але останній йому відмовив. Побачивши у руці ОСОБА_8 гроші, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння ними.

ОСОБА_4 схопив ОСОБА_7 за руку, в якій він тримав гроші, став розгинати його кулак та виривати гроші. У цій боротьбі ОСОБА_4 потягнув ОСОБА_7 за руку, в результаті чого ОСОБА_9 впав з воза на землю, а зверху на нього впала дошка, на якій він сидів на возі.

Коли ОСОБА_9 був на землі, то ОСОБА_4 вдарив його кулаком по голові, обшукав кишені одягу та заволодів грошима, які були у кишені куртки, а також підібрав із землі гроші, які випали з рук ОСОБА_7 при падінні.

Таким чином, ОСОБА_4 відкрито заволодів грошима ОСОБА_7 в сумі 128 грн., заподіявши йому матеріальну шкоду на відповідну суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що дійсно 19.06.2015 року в с.Давидівка Володарсько-Волинського району Житомирської області відкрито, із застосуванням фізичної сили, заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 ,за обставин, зазначених в обвинуваченні, не оспорює доказів по даній справі, здобутих органом досудового розслідування. В судовому засіданні щиро покаявся, просив суворо не карати, запевнив суд, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Від потерпілого до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. При встановленні міри покарання щодо обвинуваченого в даному провадженні покладається на розсуд суду.
Оскільки обвинувачений не оспорював в судовому засіданні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, учасники судового процесу проти цього не заперечили. Також, в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України, як умисні дії, які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу винного, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Згідно із ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, судом встановлено, що злочин за даним обвинуваченням ОСОБА_4 вчинив 19.06.2015 року, тобто після постановлення вироку Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 24.09.2014 року, яким останнього засуджено до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, та до початку відбуття призначеного покарання.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до довідки ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)» №8-1232 від 27.05.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 24.09.2014 року Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, відбув міру кримінального покарання з 11.09.2015 року, в установі з 17.09.2015 року по 19.07.2016 року. Звільнений 19.07.2016 року за ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від відбування покарання умовно-достроково на 7 місяців 22 дні.
Для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:
- перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком;
- друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.
Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.
Вищевказане узгоджується з висновками, викладеними Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 06.12.2021 року по справі № 243/7758/20.
Таким чином, оскільки на час ухвалення даного вироку ОСОБА_4 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі за попереднім вироком вже відбуте, то судом порядок та правила призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, визначені положеннями ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК, не застосовуються.
Згідно з досудовою доповіддю, наданою Хорошівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, орган пробації дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.
Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який вчинив злочин, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, однак з 2016 року щодо нього за місцем проживання відсутні скарги та компрометуючі відомості, створив сім`ю, має на утриманні малолітню дитину, став вести соціальний спосіб життя, працює неофіційно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, критично ставиться до вчиненого ним діяння та не бажає надалі вчиняти кримінально карані діяння.

З огляду на наведені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, який щиро покаявся та запевнив суд, що виправився, з урахуванням наявності як обставин, що обтяжують, так і обставин, які пом`якшують покарання, зважаючи також на те, що після вчинення даного злочину минуло більше 6 років, за цей час ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності, став на шлях виправлення, шкоду потерпілому відшкодував, останній не має жодних матеріальних та моральних претензій до нього, не наполягав на суворості покарання для ОСОБА_4 , з урахуванням думки прокурора та відбутого покарання за попереднім вироком, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням вимог ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75, 76 Кримінального кодексуУкраїни звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за ч.2 ст.186 КК України, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1