ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1135/22 Справа № 183/7515/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000586 щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.05.2022 року включно.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та був звільнений від відбування покарання з випровуванням з іспитовим строком на 2 роки, знову обвинувачується у вчинені кількох корисливих кримінальних правопорушень, дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 5 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень продовжує існувати, тому продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.
В апеляції:
- обвинувачений просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме, домашній арешт або на підписку про не виїзд за межі країни.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Зазначає, що він має постійне місце проживання, мешкає за місцем реєстрації з його матір`ю та суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги ці обставини, тому ухвала підлягає скасуванню.
Сторони судового провадження в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заява про їх участь у розгляді справи не надходила. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги захисника обвинуваченого, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що судовий розгляд продовжується, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності, дані про обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, що свідчить про те, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, та є співрозмірним тяжкості й характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, чи інший більш м`який, як на це вказано в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він має постійне місце проживання, мешкає за місцем реєстрації з його матір`ю, колегія суддів вважає такими, що не зменшує заявлений у кримінальному провадженні ризик, та не є самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки заявлений ризик є реальними, продовжує існувати та для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого суд першої інстанції обґрунтовано продовжив йому строк тримання під вартою.
З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, яка не підлягає скасуванню з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4