ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/3426/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/589/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-потерпілого ОСОБА_8 ,

-обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/818/589/22 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 липня 2021 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимостей,-

засуджено за ч.2 ст.125 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 :

- на відшкодування матеріальної шкоди - 30 000 грн.;

- на відшкодування моральної шкоди 54 000 грн.

Як установив суд, 06 листопада 2020 року, приблизно о 21.22 год., ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , під час виниклого конфлікту з сусідом ОСОБА_8 , в ході суперечки, діючи умисно, на грунті тривалих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар по обличчю в область носу, чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №09/2565-С/2020 від 22.01.2021 року, наступні тілесні ушкодження: сукупна черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та перелому носової кістки зі зміщенням. Дана травма виникла від ударної дії тупого предмета(ів) і могла бути отримана в строк вказаний в постанові. За ступенем тяжкості сукупна черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та перелому носової кістки зі зміщенням належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних і ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 р.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що показання свідка ОСОБА_10 спростовуються даними відеозаписів з камер відеоспостереження. На думку обвинуваченого показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є неналежними доказами, оскільки вони не були безпосередніми свідками подій. Наголосив, що висновки судово-медичної експертизи є хибними та спростовуються даними мультідетекторної комп`ютерної томографії від 07 листопада 2020 року. На думку обвинуваченого від його дій не могли настати наслідки визначені висновками судово-медичної експертизи.
Також зазначив, що зміст цивільного позову не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України. Наголосив, що потерпілий не надав йому до початку судового розгляду документи, які б підтверджували його матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку із чим, він був позбавлений можливості подати відзив. Указав, що він не був ознайомлений з висновком судово-психологічної експертизи №7614 від 26.05.2021 року, оскільки ця експертиза йому не надавалася та не була досліджена в ході судового розгляду. Зазначив, що чеки витрат на лікування також йому не надавалися.

Просить вирок суду скасувати, визнати його невинуватим за ч.2 ст.125 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та відмовити в задоволенні цивільного позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчинені ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_8 показав, що 06 листопада 2020 року, приблизно о 21 годині, він біля свого двору розмовляв зі своїм сусідом ОСОБА_10 . Поруч з ним проходив ОСОБА_9 , який також є його сусідом і висловлювався на його адресу нецензурною лайкою. Він також відповів йому. ОСОБА_9 підійшов до нього і наніс йому в обличчя рукою удар, яким завдав перелом носу.

Свідок ОСОБА_10 показав, що 06 листопада 2020 року під вечір, він стояв біля двору ОСОБА_8 та розмовляв з ним. Повз них проходив ОСОБА_9 , привітався з ним та, вказуючи на ОСОБА_8 , сказав: «що ти стоїш з цією людиною», висловлюючись нецензурно. Потім у ОСОБА_9 з ОСОБА_8 почалася словесна сварка. ОСОБА_9 вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_8 і зав`язалася бійка. ОСОБА_8 впав. Він підняв ОСОБА_8 , став між ними, почав їх розбороняти. Розборонив їх, вони залишилися з ОСОБА_8 стояти, а ОСОБА_9 пішов додому. Конфлікт тривав приблизно 30 секунд. У ОСОБА_8 після конфлікту на переніссі було ушкодження у вигляді подряпини чи гематоми.

Допитана в якості свідка цивільна дружина ОСОБА_8 , громадянка ОСОБА_12 показала, що 06 листопада 2020 року до її чоловіка прийшов ОСОБА_10 . Коли чоловік повернувся, то сказав, що побився з ОСОБА_9 . У нього була кров з носу. Вони викликали швидку медичну допомогу та поліцію. Потім вони поїхали в лікарню, зробили рентген, який показав, що у чоловіка зламаний ніс. На відео, записному з камер відеоспостереження, видно, як ОСОБА_9 наніс удар її чоловіку, від чого той впав.

Показання потерпілого та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 є логічними, послідовними та такими, які повно розкривають обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність показань свідка ОСОБА_10 даними відеозапису з камер відеоспостереження, є безпідставними та спростовуються змістом відеозапису, відповідно до якого 06.11.2020 приблизно о 21.22 год., за адресою: м. Харків, пров. Франкіський, 2, ОСОБА_9 , підійшов до ОСОБА_8 , який розмовляв з ОСОБА_10 , та наніс ОСОБА_8 правою рукою удар в обличчя.

Показання потерпілого та свідків підтверджуються даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23.12.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , під час якого останній відтворив обставини та механізм, за яких ОСОБА_9 наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя по носу.

Дані вищевказаного проколу, в свою чергу підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 09/2565-с/2020 від 22 січня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_8 , виявлені тілесні ушкодження у виді: сукупної черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та перелому носової кістки зі зміщенням. Дана травма виникла від ударної дії тупого твердого предмета(ів) і могла бути отримана в строк, вказаний в постанові. За ступенем тяжкості сукупна черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та перелому носової кістки зі зміщенням належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п.2.3.1.а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних і ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.95 р.
Показання гр. ОСОБА_8 , дані ним при проведенні слідчого експерименту від 23.12.2020 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

Твердження обвинуваченого про суперечливість висновків вказаної судово-медичної експертизи даним мультидетекторної комп`ютерної томографії голови ОСОБА_13 є безпідставними, оскільки відповідно вказаних даних виключити перелом костної частини носової перегородки неможливо, що свідчить про допущення перелому носа у ОСОБА_8 .

Оцінивши зазначенні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом на спричинення потерпілому вищевказаних тілесних ушкоджень, оскільки про це свідчать не тільки показання потерпілого, характер діяння, спосіб його вчинення, а й дані судово медичної експертизи щодо характеру, локалізації виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень.

Таки чином, належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у провадженні докази, у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за вищевказаних обставин і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.125 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в апеляційній скарзі, підстав не вбачається.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, задовольняючи цивільний позов потерпілого, суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази та врахував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме діями ОСОБА_9 потерпілому були завдані тілесні ушкодження, які потребували лікування. Спричинені ОСОБА_8 фізичні страждання позначили негативні зміні у житті, виникнення негативних думок про наслідки протиправних дій обвинуваченого, змінився звичний уклад життя потерпілого. Він повинен був докладати додаткових зусиль для відновлення нормального життєвого укладу.
Крім того, діями обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок скоєного відносно нього кримінального правопорушення, ним були перенесені моральні страждання, через отримані тілесні ушкодження, застосоване до нього обвинуваченим фізичне насильство, ним був перенесений емоціональний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, тривоги, обурення, приниження гідності, а після перенесеного, у нього в негативний бік змінилося життя. Внаслідок зазначених подій змінився звичайний уклад життя потерпілого та його сім`ї, він вимушений був докладати додаткових зусиль, для відновлення життєвих зв`язків, поліпшення фізичного стану та морального почуття. Після перенесеного він був вимушений лікуватися та витрачати час та кошти, для відновлення нормального стану здоров`я.

Крім того, судом було враховано висновок судово-психологічної експертизи №7614 від 26.05.2021 року, згідно якого, ситуація що досліджується, була для ОСОБА_8 психотравмувальною, йому були завдані страждання на моральному рівні (моральна шкода). Відповідно до цього висновку пропонується чотири варіанти розміру завданої ОСОБА_8 моральної шкоди у залежності від суб`єктивного ставлення обвинуваченого до подій що відбувалися та об`єктивних обставин справи, від 3 до 12 мінімальних заробітних плат.

З урахуванням встановлених обставин у кримінальному провадженні, судом обґрунтовано було обрано третій запропонований експертом варіант розміру завданої потерпілому моральної шкоди у вигляді 9 розмірів мінімальної заробітної плати в Україні, оскільки спричинювач шкоди ОСОБА_9 , мав можливість (був поінформований належним чином) правильно оцінити та передбачити високу вірогідність виникнення та розвитку ситуації, оскільки сам був ініціатором її виникнення, мав усі можливості прийняти правильне рішення не наносити тілесних ушкоджень потерпілому та реалізувати його, не починаючи конфлікт та не наносячи тілесних ушкоджень потерпілому.

Доводи обвинуваченого про ненадання йому копії чеків, які підтверджують витрати понесені потерпілим на лікування та копії висновку судово-психологічної експертизи №7614 від 26.05.2021 року, як на підставу залишення позову без задоволення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані докази були долучені до матеріалів кримінального провадження судом за клопотанням представника потерпілого та дослідженні в судовому засіданні 21 липня 2021 року.
До того ж, обвинувачений не заперечував в судовому засіданні проти їх долучення.

За таких обставин, підстави для скасування чи зміни вироку суду за доводами апеляційної скарги обвинуваченого - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 липня 2021 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: