УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Слов`янської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001573 від 02 листопада 2021 року за, за підозрою:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка, Донецької області, громадянина України, українця, не працюючого, одруженого, який зареєстрован за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Слов`янського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Слов`янської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
У клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий вважає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому необхідність обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, а саме:
1)Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2)Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають
істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) Незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні;

4) Може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду обумовлений тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Зазначена обставина з високим ступенем ймовірності може побудити ОСОБА_4 почати переховуватися від органу досудового розслідування, суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст.2 КПК України.
Ризик можливого знищення, сховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у кримінальному провадженні обумовлений тим, що на теперішній час досудове розслідування щойно розпочалось і більшість обставин вчиненого злочину на теперішній час не встановлено, тому з високим ступенем ймовірності існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, що буде мати істотне значення для кримінального провадження.
Оскільки розслідування кримінального провадження не завершено, з метою уникнення кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_4 , знаходячись поза межами установи виконання покарань, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме здійснити дії щодо примушування зміни показань свідками на свою користь.

Слідчий зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів у будь-якому разі не забезпечить запобігання указаним ризикам, а також належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки, перебуваючи на волі, навіть під домашнім арештом, умовлянням, погрозами, із використанням мобільного зв`язку ОСОБА_4 зможе здійснити незаконний вплив на свідків а також ухилитись від кримінальної відповідальності.
Єдиним запобіжним заходом, на думку слідчого, який здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Бахмутська державна установа виконання покарань №6 у Донецькій області», в задоволенні клопотання захисника підозрюваного просив відмовити.
Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявив суду клопотання, в якому просив застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що прокурор не довів наявність жодного ризику, встановленого вимогами ст.177 КПК України. Вказує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем мешкання. Зазначає, що підозрюваний не мав наміру вбивати ОСОБА_7 .

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив не застосовувати відносно нього такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою, підтримав клопотання свого захисника, вважає, що можливо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Проти обставин кримінального правопорушення, вказаних у клопотанні слідчого, не заперечував, вказав, що дійсно наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд встановив наступні обставини та відповідні їм докази.
Відповідно до положень ч.1,2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього

процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Так, у своїх рішеннях, а саме «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити у своїх рішеннях, а саме «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Суд, враховуючи відомості про сукупність обставин пред`явленої підозри, що інкримінується ОСОБА_4 та обсяг відомостей, які були повідомленні в судовому засіданні прокурором в клопотанні, приходить до переконання, що висновки досудового розслідування, викладені в клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
З огляду на вищевказане суд зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи.
Приймаючи до уваги вищезазначене, суд разом з тим враховує позиції, думки та доводи підозрюваного на свою користь та його захисника щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак зазначає, що у даному кримінальному провадженні, в контексті пред`явленого обсягу підозри за ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, не перевищують саме суспільного інтересу у даній кримінальній справі, який з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, та його тяжкості є наявним в даній справі та полягає у повному, всебічному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на думку суду, не зможе в достатній мірі забезпечити додержання підозрюваним його

обов`язків та запобігання процесуальним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Так існування ризиків переховування від правосуддя у випадку обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий в клопотанні обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкоджені, що спричинило смерть потерпілого. За вчинення інкримінованого кримінального правопорушення можливе покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Оцінивши у своїй сукупності доводи прокурора про існування вищевказаних ризиків, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні повністю довела, що на теперішній час існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від суду задля уникнення покарання.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Суд зазначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
Також суд бере до уваги думку захисту, стосовно недоцільності та необгрунтованості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , однак вважає, що жодні обставини, на які посилалась сторона захисту в якості підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в судовому засіданні доведені не були.

Заслухавши думку всіх учасників кримінального провадження, як з приводу заявленого клопотання прокурора, так і клопотання захисника, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність наявних відомостей про вчинення підозрюваним злочину особливої тяжкості, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк до десяти років; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування підозрюваного під вартою та свідчили б, що стан здоров`я підозрюваного виключає можливість її перебування в установі виконання покарань, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені слідчим у клопотанні та повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання, зокрема ймовірність того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі обрання запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою може переховуватись від суду задля уникнення кримінальної відповідальності, оскільки

можливість уникнення покарання може бути для підозрюваного меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним, суд вважає доведеним, що на теперішній час існують ризики, відповідно до яких є підстави обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Суд вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, для запобігання виникненню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим суд вважає доцільним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного, які передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі і домашній арешту, на якому наполягав підозрюваний та його захисник, однак вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, з посиланням на об`єктивні обставини справи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У відповідності до положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначається у зв`язку із вчиненням ним злочину із застосуванням насильства.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 132, 177, 178 183, 193, 196, 199, 314 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.
Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Слов`янської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах УВП № 6 м. Бахмут Донецької області, через ІТТ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області строком 60 днів з моменту фактичного затримання, а саме: з 02 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року включно.
Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1