Провадження №1-кп/523/463/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої (підсудної) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001372 від 12.04.2019 року, №0000903 від 07.07.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, незаміжньої та офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та до затримання проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої й засудженої, зокрема:

- 09.03.2021 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.190, ч.4 ст.70, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 30.09.2021 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.187, ст..71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, а також цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до вказаної обвинуваченої «Про відшкодування матеріальних та моральних збитків», -

В С Т А Н О В И В:
Підсудна ОСОБА_6 , 12.04.2019 року, приблизно о 04:00 годині, правомірно перебуваючи у гостях в будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно й повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності уваги за її діями з боку сторонніх осіб, таємно викрала шляхом вільного доступу належне раніше їй знайомій потерпілій ОСОБА_7 майно: блендер марки «Bravis» сірого кольору, вартістю 1300 гривень; праску марки «Philips» в корпусі бузкового кольору, вартістю 299,90 гривень; фен марки «Philips» чорного кольору, вартістю 400 гривень; випрямляч для волосся марки «Philips» чорно-рожевого кольору, вартістю 400 гривень, заволодівши якими вказана підсудна з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши таким чином означеній потерпілій матеріальну шкоду в сумі 2399,90 гривень.

Крім того, 02.07.2021 року, приблизно о 15:15 години, підсудна ОСОБА_6 , знаходячись неподалік від приміщення тенісного корту навпроти ТРЦ «City Center Котовський» по вул.Давида Ойстраха 32 в м.Одесі, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою малознайомого їй потерпілого ОСОБА_8 , під приводом телефонного дзвінка отримала від останнього, який будучи впевненим у доброчесності її намірів та не підозрюючи її протиправних дій, належний йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A21s» в корпусі білого кольору, імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , вартістю 4299 гривень, з сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», заволодівши яким вказана підсудна, не маючи намір повертати мобільний телефон, разом із зазначеним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним за власним розсудом та спричинивши таким чином означеному потерпілому матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

В судове засідання жодний з потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явилися, надавши до суду відповідні заяви щодо розгляду справи без їх участі, у зв`язку з чим, суд з урахуванням позиції інших сторін процесу та з метою дотримання розумності строків судового розгляду, вирішив провести розгляд об`єднаного кримінального провадження за відсутністю зазначених потерпілих.

Підсудна ОСОБА_6 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому й викладеному в обвинувальних актах обвинуваченню, будучи допитаною в судовому засіданні у об`єднаному кримінальному провадженні, пояснила суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого нимею при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що зазначені учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин об`єднаного кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Разом із тим, суд вважає, що винність підсудної ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких нею та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось у повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудна ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила: за епізодом від 12.04.2019 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за епізодом від 02.07.2021 року - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, а відтак її дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.2 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно або за попередньою змовою групою осіб, що карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, а зі змісту п.1 примітки ст.185 цього ж Кодексу слідує, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Положення ж ч.2 ст.190 означеного Кодексу регламентують, що кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за заволодіння чужим майном або придбання право на майно шляхом обману або зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, що (у редакції, чинної на час вчинення інкримінованого діяння у цьому провадженні) карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Згідно з ч.1 ст.33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України), а якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд остаточне покарання визначає за сукупністю кримінальних правопорушень (шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу (ч.4 ст.70 КК).

Зі змісту ч.2 ст.50, ч.ч.1, 2 ст.65 КК України слідує, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудній ОСОБА_6 суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого нею, кількісний склад епізодів інкримінованих протиправних дій, які в силу ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів корисливої спрямованості, а також судом ураховується повернення викраденого майна за епізодом від 02.07.2021 року та часткове відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з поверненням частини викраденого майна за епізодом від 12.04.2019 року, стан здоров`я підсудної та її особа (зі слів) хронічними чи психічними захворюваннями не страждає, забезпечена місцем реєстрації та проживання в м.Одесі, де характеризується негативно, незаміжня, але офіційно не працевлаштована та суспільно-корисною працею на час затримання не займалася, є неодноразово засудженою й притягувалася до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини, а інкриміновані їй кримінальні правопорушення мали місце до постановлення вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 30.09.2021 року, за яким утримується під вартою, сукупність чого свідчить про стійку схильність підсудної до протиправної поведінки, про її небажання встати на шлях виправлення.

Разом із тим та згідно з обвинувальним актом за епізодом від 12.04.2019 року, органом досудового розслідування та захисником в суді, у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудної ОСОБА_6 , визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування та захисника в суді, суд погодитись не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протягом строку досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження за означеним епізодом, що згодом було об`єднане судом в одне кримінальне провадження, підсудна ОСОБА_6 , незважаючи на визнання своєї провини і перебування на волі протягом тривалого часу до її затримання, заподіяну потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у повному обсязі - не відшкодувала, а згідно з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Втім, відомості, які б підтверджували факт щирого каяття підсудної ОСОБА_6 за наведених вище обставин за зазначеним епізодом, як і доводи сторони захисту щодо сімейного стану підсудної (смерті батька, наявності молодшої сестри 2005 року народження), мали знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаною підсудною або намагання відшкодувати завдану означеній потерпілій матеріальну шкоди у повному обсязі, як і доказів на підтвердження доводів сторони захисту, до суду не надано і матеріали судового провадження таких даних не містять.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудної ОСОБА_6 , слід віднести відносить щире каяття за епізодом від 02.07.2021 року та визнання нею своєї провини і часткове відшкодування матеріальної шкоди за епізодом від 12.04.2019 року, а обставин, що обтяжують покарання вказаної підсудної, протягом розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному об`єднаному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованих підсудній ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх кількісний склад та ступінь тяжкості, часткове відшкодування нею матеріальної шкоди за першим епізодом та повне відшкодування такої шкоди за другим епізодом, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, наведені вище характеризуючи дані про особу останньої та часи вчинення нею певних діянь до постановлення останнього за часом вироку суду від 30.09.2021 року, суд у аспекті ст.ст.50, 65-68 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаної підсудної й недопущення вчинення нею нових кримінальних правопорушень має відбуватися в умовах суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі в межах строків, встановлених відповідними санкціями означеного Кодексу, але остаточне покарання слід визначити за правилами ст.70 цього ж Кодексу, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень.

При цьому, суд приймає до уваги, що останнім за часом постановлення вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 30.09.2021 року вже використано інститут визначення остаточного покарання підсудній ОСОБА_6 за сукупністю вироків, тобто в порядку ст.71 КК України, та при призначенні такого покарання вже було враховано вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 09.03.2021 року, що у свою чергу свідчить про безпідставність доводів прокурора у судових дебатах про призначення покарання за правилами ст.71 цього Кодексу у цьому кримінальному провадженні та одночасно позбавляє суд можливості ще раз призначити покарання за сукупністю вироків, оскільки це призведе до неправильного застосування норм кримінального закону.

Аналогічну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду України в п.п.2, 10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями, а також правові висновки з цього ж приводу визначила й Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постановах від 01.06.2020, 28.01.2021, 08.02.2021, 15.02.2021, 14.06.2021 року (справа №766/39/17, №640/14690/19, №390/235/19, №760/26543/17, №443/806/19), відповідно.

Питання щодо долі речових доказів у об`єднаному кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо арешту майна та цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , - за правилами ст.ст.174, 128, 326 цього ж Кодексу, відповідно.

З огляду на приписи ч.1 ст.326 КПК України, суд залишає цивільний позов у разі неявки цивільного позивача, його представника чи законного представника, у випадку відсутності їх клопотання щодо розгляду цивільного позову без їх участі, що у аспекті неявки в судове засідання потерпілої ОСОБА_7 та за відсутності її клопотання про розгляд цивільного позову за її відсутності, а також з урахуванням заяви вказаної потерпілої щодо не наполягання на відшкодування завданої шкоди, - обумовлює залишення її цивільного позову, заявленого до обвинуваченої ОСОБА_6 , без розгляду.

Керуючись ст.ст.100, 128, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.326, 369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді обмеження волі строком на 4 роки 6 місяців;

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді обмеження волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, покарання ОСОБА_6 за цим вироком визначити у виді обмеження волі строком на 5 років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 30.09.2021 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією майна, яке є її власністю, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Згідно зі ст.ст.72, 63 КК України, строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши у цей строк в силу ч.5 ст.72 цього Кодексу час її попереднього ув`язнення за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 01.12.2020 року в період з 07.05.2020 до 01.12.2020 року, а також зарахувавши у цей строк термін її попереднього ув`язнення за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 30.09.2021 року, з 15.07.2021 року, у відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у об`єднаному кримінальному провадженні випрямляч для волосся торгової марки «Philips», фен для волосся торгової марки «Philips», а також мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A21s» в корпусі білого кольору, імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , передані на зберігання під розписку потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно, - вважати повернутими за належністю вказаним особам.

З огляду на ст.174 КПК України, після набрання вироком законної сили арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді від 14.09.2021 року на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A21s» в корпусі білого кольору, імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , - скасувати, у зв`язку з недоцільності його подальшого збереження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 «Про відшкодування матеріальних та моральних збитків», заявлений до ОСОБА_6 , - залишити без розгляду, у зв`язку з неявкою цивільного позивача.

Роз`яснити цивільному позивачу ОСОБА_7 , що залишення її цивільного позову без розгляду у кримінальному провадженні, не позбавляє її права на звернення з таким же позовом до ОСОБА_6 в порядку цивільного судочинства.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_6 , а також надати іншим заінтересованим особам та направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення, а для особи, яка утримується під вартою, - у той же строк з моменту вручення його копії.

С у д д я: ОСОБА_1