Провадження по справі № 1-кп/522/142/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м.Одеси № 106 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000198 від 29.01.2020 року стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мартвілі, Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні троє неповнолітніх дітей, не зареєстрованого на території України, який до затримання фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000198 від 29.01.2020 року стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на продовження існування раніше зазначених ризиків, проти задоволення якого сторона захисту заперечувала.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , просив застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 має трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, має договір оренди житла в місті Одесі, а тому зможе виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Крім того, вказав, що кримінальне провадження розглядається тривалий час, ризики необґрунтовані та вина обвинуваченого не доведена, враховуючи, що ОСОБА_5 перебуває під вартою майже два роки, стан його здоров`я погіршився, йому необхідно змінити запобіжний захід на більш м`який, за місцем орендованого ним житла в м. Одесі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , просив застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений має трьох неповнолітніх дітей, орендував житло в місті Одесі, у його підзахисного погіршився стан здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, для працевлаштування, щоб мати змогу утримувати трьох неповнолітніх дітей та похилих батьків, вказав, що стан його здоров`я погіршився. Вказав на тривалість судового розгляду та відсутністю доказів його винуватості.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та доводи клопотання, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2020 року було задоволено клопотання прокурора та застосовано стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому ухвалами суду від 26.11.2020 року, 12.01.2021 року, 04.03.2021 року, 27.04.2021 року, 25.05.2021 року, 22.07.2021 року, 15.09.2021 року, 02.11.2021 року та 23.12.2021 року було продовжено.
Враховуючи, що судом судовий розгляд не завершено, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину.
При цьому, не вдаючись до оцінки доказів, у відповідності до положень ст. 23 та ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах.
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином Республіки Грузія, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не зареєстрований на території України, до затримання мешкав в місті Києві, має орендовану квартиру в місті Одеса, раніше не судимий, що свідчить про наявність у нього певних соціальних зв`язків.
Стороною захисту зазначено, що обвинувачений уклав договір оренди житла в місті Одесі, тому просили змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Крім того, вказали, що ризики вказані прокурором у клопотанні не доведені, а обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, стан його здоров`я погіршився.
Враховуючи наявність соціальних зв`язків ОСОБА_5 , а також тривалість його тримання під вартою з липня 2020 року, суд доходить висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а саме переховування від суду, стосовно ОСОБА_5 наразі зі сплином часу суттєво зменшився.
Проте, суд приймає до уваги наявність тяжких наслідків, у вигляді спричинення діями, в яких обвинувачується особа, потерпілому тілесних ушкоджень та матеріального збитку в особливо великих розмірах, що може свідчити про продовження існування ризику можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованим, оскільки стороною захисту надано докази того, що до затримання ОСОБА_5 був працевлаштований та працював в м. Києві на СТО.
Однак колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе запобігти вказаним ризикам.
Крім того, захисником надано суду медичну довідку щодо стану здоров`я обвинуваченого, датовану 11.12.2020 року, відповідно до якої стан здоров`я ОСОБА_5 стабільний, перебував на стаціонарному лікуванні в Одеській міській медичній частині №21 під наглядом лікаря невропатолога та отримував лікування. Будь-яких актуальних даних щодо стану здоров`я обвинуваченого стороною захисту не надавалося.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п. п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Оцінку дослідженим доказам та висновок щодо доведеності вини обвинуваченого буде судом наданий при ухваленні вироку.
Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» та Клоот проти Бельгії» «ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватись абстрактно, факт перешкоджання має бути підтверджено доказами», «однак з плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань».
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляді клопотанні про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, враховуючи наведені фактичні обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи тривалість перебування особи під вартою, суттєвого зменшення ризиків зі сплином часу, наявність соціальних зв`язків ОСОБА_5 , який має орендоване житло в місті Одеса, має трьох неповнолітніх дітей, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 є недоцільним та не є виправданим, у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_5 відповідних обов`язків є достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 199, 331, 372, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , терміном на 60 (шістдесят) днів.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до Приморського районного суду м. Одеси за першою вимогою;
- не відлучатися з місця постійного проживання АДРЕСА_2 , без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.
Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 15.02.2022 року, який діє до 15.04.2022 року включно.
Виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту та покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та контроль за його поведінкою покласти на уповноважену службову особу відповідного ГУНП в Одеській області.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в ГУНП в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Приморського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3