Справа № 734/3077/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/482/21
Категорія - ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2020 року за № 0000502, за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2021 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, тимчасово безробітного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2004 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2009 року за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст.186, ст. 70 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

- вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 червня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, і призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України менш суворе покарання, що призначене ОСОБА_8 за вироком від 05 червня 2019 року Козелецького районного суду Чернігівської області, у виді 2 (двох) років обмеження волі, переведено в більш суворе покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 05 червня 2019 року Козелецького районного суду Чернігівської області, та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шістьох) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_8 ухвалено відраховувати з часу фактичного затримання, - із 14 серпня 2020 року.

Стягнуто із ОСОБА_8 у дохід держави грошові кошти в розмірі 25191 (двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто одної) гривня 79 копійок процесуальних витрат.

Скасовано арешт, що накладений ухвалою від 06 серпня 2020 року слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області, на тимчасово вилучене майно на пилосос «Samsung», скляну пляшку «Muskat», дві упаковки з-під консерви «Hetings Deimaster», металеву ложку, належні потерпілій ОСОБА_11 .

Скасовано арешт, що накладений за ухвалою від 06 серпня 2020 року слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області, на тимчасово вилучене майно на велосипед «CROSSRIDE SHARK», належний свідкові ОСОБА_12 .

Скасовано арешт, що накладений за ухвалою від 06 серпня 2020 року слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області, на тимчасово вилучене майно на консерву «HERINGS FITETS», належну потерпілій ОСОБА_11 .

Скасовано арешт, що накладений за ухвалою від 06 серпня 2020 року слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області, на тимчасово вилучене майно на ніж із дерев`яною рукояткою в чохлі, належний обвинуваченому ОСОБА_8 .

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що приблизно о 15.00 годині 03 серпня 2020 року ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою вчинення розбійного нападу та заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, прибув до домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 , з приховуванням обличчя за допомогою рушника, погрожуючи ножем, через вхідні двері, що відкрила ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, проник до житлового будинку. Перебуваючи в будинку і продовжуючи злочинний намір, ОСОБА_8 , висловлюючи ОСОБА_11 погрозу застосуванням насильства, що є небезпечним для її життя і здоров`я, що виразилось у приставлянні ножа до шиї та ноги, яку потерпіла сприйняла як реальну, заволодів грошовими коштами в сумі 300 гривень та однією банкою консерви «HERINGS Filets», вартістю 65 гривень, належними потерпілій ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 просить вирок Козелецького районного суду Чернігівської області скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при розгляді справи судом залишились недослідженими обставинами, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, що свідчить про неповноту судового розгляду. Зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту щодо повторного допиту потерпілої та пред`явлення їй предмету вчинення злочину. При цьому апелянт звертає увагу на показання потерпілої, які є відмінними від пред`явленого обвинувачення згідно обвинувального акту. Крім того, акцентує увагу суду на розмірі ножа, за допомогою якого вчинено напад, яким за показаннями потерпілої є великим, а вилучений під час обшуку за місцем проживання співмешканки ОСОБА_8 ніж, як стверджує захисник, був значно менших розмірів, а тому він не може бути знаряддям злочину, оскільки не був впізнаний потерпілою. Просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на показання потерпілої ОСОБА_13 щодо поведінки обвинуваченого та раптовості його дій для потерпілої, що є обов`язковою складовою ч.3 ст. 187 КК України, яка передбачає покарання за вчинення раптової, несподіваної для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майно, поєднану з проникненням у житло.

Адвокат переконаний, що показання потерпілої містять істотні суперечності та не підтверджуються жодними доказами. Також зазначає, що допитані судом свідки не були безпосередніми очевидцями подій та про вказані обставини знають лише з чужих слів. Посилаючись на положення ст. 62 Конституції України та ст.ст. 91, 92, 373 КПК України, захисник стверджує про відсутність достатніх доказів вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину, що є бузумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції та виправдання ОСОБА_8 , у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 за своєю прохальною частиною та обґрунтуванням доводів є ідентичною апеляційній сказі адвоката.

В запереченнях на апеляційні скарги сторони захисту, прокурор у кримінальному провадженні стверджує, що доводи викладені у скаргах не спростовують висновків суду, які містяться у вироку, а тому просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши доповідача, адвоката та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційних скарг та просили про скасування вироку і виправдання обвинуваченого з підстав недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, прокурора, який не погодився з доводами сторони захисту та вирок суду просив залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду відповідає зазначеним вимогам.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Зі змісту його показань встановлено, що обставини встановлені судом не відповідають реальному перебігу подій, що вказує по відсутність його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Натомість вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка в засіданні суду першої інстанції прямо вказала на обвинуваченого, як на особу, що скоїла на неї розбійний напад. З її показань слідує, що обвинувачений, тримаючи в руках ніж, увійшов до її будинку, погрожуючи ножем і негайним його застосуванням, вимагав гроші і золоті вироби, приставляв ніж до різних частин її тіла, вимагав позичити гроші в сусідів, а також, демонструючи серйозність своїх намірів, підпалив скатертину на столі. З будинку він забрав одну банку консервів, іншу банку з`їв прямо в будинку на її очах, забрав у потерпілої 300 гривень.

Даючи оцінку цим показанням, колегія суддів вважає їх належним і допустимим доказом, ніяких підстав обмовляти обвинуваченого у потерпілої не було. Правдивість її показань щодо можливого підпалу будинку підтверджена протоколом огляду місця події, наведеним нижче.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка є дочкою потерпілої, та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яким про обставини події повідомила потерпіла і ці показання цілком відповідають тим, які надані потерпілою в судовому засіданні, як щодо перебігу подій так і щодо форми нападу з метою заволодіння чужим майном, що є об`єктивною стороною злочину, передбаченого ст. 187 КК України, а тому свідчать у взаємозв`язку з іншими доказами про доведеність вини обвинуваченого у інкримінованому кримінальному правопорушенні.

При цьому колегія суддів виходить з того, всупереч твердженням апелянтів, що покладення в основу обвинувального вироку показання із чужих слів, цілком відповідає вимогам КПК України. Так, допустимими рахуються докази, в тому числі і показання з чужих слів, якщо вони узгоджуються з іншими доказами в кримінальному провадженні.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується:

- Показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаної в місцевому суді, яка показала, що ОСОБА_8 , який раніше назвався ОСОБА_17 , прізвища якого вона не знала, є її цивільним чоловіком, з яким вона жовтня 2019 року спільно проживала, 02 серпня 2020 року належним їй спортивним велосипедом поїхав до батьків у с. Котів, був одягнений у джинсових шортах синього кольору, футболці синього кольору, шльопанцях, при собі мав рюкзак. Приблизно з 18.00 до 20.00 години 03 серпня 2020 року він повернувся у с. Гайове у тому ж одязі, привіз свіжої риби, консерви і ножа (середнього розміру). Під час обшуку видала працівникам поліції консерви і ножа, що привіз ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка показала, що ОСОБА_8 є її сином. 02 серпня 2020 року ОСОБА_8 на велосипеді, що належить ОСОБА_12 , приїхав у с. Котів, був одягнений у шорти, футболку і шльопанці, при собі мав рюкзак і ножа. Крім того, повідомила, що потерпілій ОСОБА_11 віддала грошові кошти в сумі 300 гривень.

- показаннями свідка ОСОБА_19 яка показала, що приблизно о 16.00 годині 03 серпня 2020 року до її двору у АДРЕСА_4 зайшов ОСОБА_8 , запропонував придбати консерви і рибу, але вона відмовилася. При цьому вказала, що ОСОБА_8 був на спортивному велосипеді, при собі мав рюкзак;

- протоколом від 03 серпня 2020 року про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зі змісту якого виходить, що потерпіла ОСОБА_11 просить вжити заходів до невідомої особи, яка приблизно о 15.00 годині 03 серпня 2020 року у АДРЕСА_3 заволоділа грошовим коштами у сумі 300 гривень, погрожуючи ножем (а.с. 148 т. 1);

- протоколом огляду місця події від 03 і 04 серпня 2020 року з фототаблицями, доданими до нього, огляду у присутності потерпілої ОСОБА_11 домоволодіння у АДРЕСА_3 (а.с. 150-157 т. 1), під час якого вилучені сліди пальців рук, а також зафіксовано сліди підпалу скатертини в будинку потерпілої;

- відомостями, викладеними у протоколі від 05 серпня 2020 року проведення слідчого експерименту, із участю потерпілої ОСОБА_11 , і доданими до нього відеозаписами проведеного слідчого експерименту (а.с. 165-168 т. 1), який об`єктивно підтверджує правдивість показань потерпілої;

- відомостями, викладеними у протоколі обшуку від 04 серпня 2020 року, із участю свідка ОСОБА_12 , у АДРЕСА_2 , і доданими до нього відеозаписами проведеного обшуку (а.с. 169-175 т. 1), в ході якого було вилучено ніж і банку консервів;

- речовими доказами: пилососом «Samsung», скляною пляшкою «Muscat», двома упаковками із-під консерви «Hetings Deimaster», металевою ложкою, що вилучені з 22.50 години 03 серпня 2020 року до 00.10 години 04 серпня 2020 року в ході огляду місця події у АДРЕСА_3 (а.с. 158 т. 1); велосипедом «CROSSRIDE SHARK», належним свідкові ОСОБА_12 , що вилучений 04 серпня 2020 року в ході проведеного обшуку у АДРЕСА_2 (а.с. 178 т. 1); консервою «HERINGS FITETS», належною потерпілій ОСОБА_11 , що вилучена 04 серпня 2020 року в ході проведення обшуку в АДРЕСА_2 (а.с. 179 т. 1); ножем із дерев`яною рукояткою в чохлі, що вилучений 04 серпня 2020 року у ході проведеного обшуку в АДРЕСА_2 (а.с. 180 т. 1);

- відомостями, викладеними у протоколі від 05 серпня 2020 року пред`явлення речей для впізнання, і доданими до нього фототаблицями, пред`явлення потерпілій ОСОБА_11 чотирьох велосипедів для впізнання (а.с. 192-195 т. 1), в ході якого вона впізнала велосипед, на якому приїздив до неї обвинувачений;

- відомостями, викладеними у протоколі від 05 серпня 2020 року пред`явлення речей для впізнання, і доданими до нього фототаблицями, пред`явлення потерпілій ОСОБА_11 для впізнання трьох банок консервів, серед яких вона впізнала ту, що була забрана в неї ОСОБА_20 (а.с. 196-200 т. 1);

-відомостями, викладеними у протоколі від 05 серпня 2020 року пред`явлення речей для впізнання, і доданими до нього фототаблицями, пред`явлення потерпілій ОСОБА_11 трьох ножів для впізнання (а.с. 201-205 т. 1), в ході якого вона впізнала ніж, який був вилучений у обвинуваченого і яким він їй погрожував;

- відомостями, викладеними у протоколі від 06 серпня 2020 року пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, - пред`явлення свідкові ОСОБА_12 фотознімків чотирьох осіб для впізнання. На фотознімку під № 1 свідок ОСОБА_12 впізнала особу на ім`я ОСОБА_17 за зовнішніми ознаками обличчя і пояснила, що майже рік проживає з ним. На фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 206-208 т. 1);

- відомостями, викладеними у протоколі від 06 серпня 2020 року пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, - пред`явлення свідкові ОСОБА_19 фотознімків чотирьох осіб для впізнання. На фотознімку під № 4 свідок ОСОБА_19 впізнала за зовнішніми ознаками особу чоловічої статі, який 03 серпня 2020 року пропонував придбати банку консервів. На фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протоколом від 19 серпня 2020 року огляду предмета і доданою до нього фототаблицею огляду пилососа «Samsung», належного потерпілій ОСОБА_11 (а.с. 209-211 т. 1);

- за висновком судово-психіатричного експерта № 453 від 10 вересня 2020 року ОСОБА_8 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, міг (був здатний) усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час не виявлено ознак психічного захворювання і примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 не показані (а.с. 226-228 т. 1);

- за висновком № 454 від 10 вересня 2020 року судово-психіатричного експерта у ОСОБА_8 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин із синдромом залежності, у зв`язку із чим наркологічне лікування йому не показане (а.с. 229-231 т. 1);

- за висновками експерта № 17-1/2168 від 26 серпня 2020 року та № СЕ-19-20/28884-ТР від 15 жовтня 2020 року сліди пальців рук, знайдені і вилучені з місця події, були залишені обвинуваченим ОСОБА_8 (а.с. 12-26 т. 2 а.с. 30-44 т. 2).

Суд також надав оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечив факту перебування у будинку потерпілої, проте наполягав, що всі дії потерпілої носили добровільний характер, а з його боку все відбувалося лише в прохальній формі, без жодних погроз та без застосуванням насильства. При цьому раніше з потерпілою він знайомий не був, бачив її уперше.

Позиція обвинуваченого щодо невизнання вини в частині розбійного нападу, спробу позичити грошей в потерпілої, яку він уперше в житті побачив, обґрунтовано розцінена судом, як обраний спосіб захисту і бажання останнього уникнути кримінальної відповідальності, і з такими висновками погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Так, на переконання суду апеляційної інстанції, судом були вивчені і досліджені кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, і в сукупності з точки зору достатності, взаємозв`язку та всебічності, їм була дана належна оцінка.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК України) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа вина особа майном потерпілого чи ні.

Твердження апелянта, про те що показання потерпілої щодо поведінки та дій обвинуваченого в частині раптовості його дій для потерпілої не становлять складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, що є обов`язковою складовою цього злочину є безпідставними та спростовуються висновками суду, якими з посиланням на докази обґрунтовано доведеність вини обвинуваченого.

Також, на противагу цим аргументам, апеляційний суд виходить з того, що дослідженими доказами, і в першу чергу показаннями самої потерпілої, доведено всі елементи складу інкриміновано обвинуваченому злочину, серед яких посягання на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

Так, відповідно до показань потерпілої, розмахуючи ножем обвинувачений сказав, що буде палити хату, при цьому підпалив скатертину, яку в подальшому потерпіла загасила. Підносячи ж ножа до шиї потерпілої вимагав гроші, а далі підніс ножа до ноги, продовжуючи вимагати тисячу гривень.

Дані показання потерпілої обґрунтовано свідчать про вірність юридичної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 187 КК України та про наявність умислу щодо заволодіння чужим майном шляхом погрози застосування фізичного насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням в житло, що безпідставно заперечується самим обвинуваченим ОСОБА_8 . Оскільки ОСОБА_8 зайшов в будинок потерпілої, прикриваючи обличчя, тримаючи в руках ніж, це однозначно свідчить про злочинність його намірів в момент проникнення в це житло і кваліфікація його дій саме за ч. 3 ст. 187 КК України є вірною.

Доводи апеляційних скарг про те, що показання потерпілої дані в ході судового розгляду містять істотні суперечності з пред`явленим обвинуваченням та не підтверджуються жодними доказами, перевірені шляхом прослуховування аудіозапису судового засідання суду першої інстанції, за результатами якого суттєвих невідповідностей не виявлено. Твердження адвоката про те, що за показаннями потерпілої ОСОБА_11 цитата з апеляційної скарги:«чоловік, який зайшов до неї у будинок вже знаходячись в будинку, почав погрожувати їй ножем», не співвідносяться з пред`явленим обвинуваченням та не відповідає дійсності, оскільки звукозапис судового засідання таких показань не містить, і зазначені захисником слова є нічим іншим як власною інтерпретацією показань потерпілої.

Що стосується тверджень апелянтів про відмінність у показаннях потерпілої щодо розміру ножа у нападника та розміру ножа належного ОСОБА_8 , який був вилучений у свідка ОСОБА_12 , то, виходячи з прослуханих показань потерпілої, наданих в районному суді, вона вказала наступне: «не впізнаю ніж по фото, бо не бачу, я ж раніше впізнавала, а зараз нічого не бачу». Колегія суддів не вважає слушними доводи адвоката щодо вказаних ним відмінностей, виходячи з особливостей індивідуального сприйняття, віку потерпілої, обставин за яких було вчинено злочин, хвилювань та страху, про який вказувала потерпіла ОСОБА_11 , а також сплину часу між подіями та судовим засіданням, в якому була допитана потерпіла. В ситуації, в якій опинилась потерпіла під час нападу, кожна людина індивідуально оцінюватиме розмір знаряддя злочину. Але беззаперечним є факт того, що потерпіла під час проведення з нею упізнання предметів, упізнала ніж, вилучений за місцем мешкання ОСОБА_8 як знаряддя скоєного стосовно неї злочину. При цьому, виходячи з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, показання потерпілої судом першої інстанції оцінено у відповідності до ст. 94 КПК України.

Зауваження захисника про те, що пред`явити для впізнання знаряддя злочину не представилось можливим через неявку потерпілої також є недоречним. Колегія суддів підкреслює, що клопотання сторони захисту про впізнання потерпілою ножа, як знаряддя злочину, неодноразово було протокольно задоволено судом, проте стороною обвинувачення даний речовий доказ не був доставлений в судове засідання. Більше того, апеляційний суд звертає увагу сторони захисту, що відповідно до положень ст. 56 КПК України, на відміну від свідка, дача показань є правом, а не обов`язком потерпілого. Враховуючи, що потерпіла була допитана в судовому засіданні, її допив був ретельним та змістовним, а тому посилання скарги апелянтів про те, що ніж не може бути належним доказом, як знаряддя злочину, оскільки не був впізнаний потерпілою ОСОБА_11 , через її повторну неявку, суперечить доказам перевіреним судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів відмічає, що формально апелянти посилаються на те, що ряд доказів є неналежними, однак фактично не виражають незгоду з оцінкою доказів, яка була зроблена судом. Крім цього, відповідні клопотання (про визнання доказів неналежними чи недопустимими) під час судового розгляду не подавалися.

До того ж апеляційний суд вважає, що наведені захисником обставини не свідчать про неналежність доказів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Тобто, зі змісту доводів захисника в цій частині випливає, що кожний вказаний ним доказ окремо сам по собі не вказує на вину обвинуваченого, однак поняття неналежний доказ і доказ, який прямо не вказує на вину обвинуваченого, не є одним і тим самим. Висновки суду щодо вини обвинуваченого, як вже зазначалось вище, зроблені на підставі оцінки саме сукупності доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку та всебічності. Показання потерпілої та свідків повністю узгоджуються між собою і узгоджуються з письмовими доказами.

Посилання апелянтів на неповноту судового розгляду в контексті того, що судом не було повторно допитано потерпілу, є безпідставними.

Отже, колегія суддів не вбачає неповноти судового розгляду, як про це йдеться в поданих апеляційних скаргах.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції констатує, що підстав для скасування вироку, за доводами апеляційних скарг обвинуваченого і захисника не має.

Колегія суддів також погоджується з мірою покарання призначеного судом обвинуваченому, як за вчинене кримінальне правопорушення, так і за сукупністю вироків. ОСОБА_8 неодноразово судимий, знову скоїв особливо тяжкий злочин, тому призначене йому покарання у розмірі, визначеному судом, приятиме його виправленню у перевихованню.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено, тому підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статями 404, 405, 407, 418, 419, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4