Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/748/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про часткове скасування арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді звернувся адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах користувачів майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з клопотанням про часткове скасування арешту на майно. У зазначеному клопотанні він просить: частково скасувати арешт на трактор колісний МТЗ-82, синього кольору, без державного номерного знаку (фактично на трактор колісний «БЕЛАРУС-82.1», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску) та металевий причеп без державного номерного знаку (фактично на причеп-платформу-Е, марки ГКБ 817, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску), які перебувають у законному володінні ОСОБА_5 , зобов`язати відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області передати трактор колісний «БЕЛАРУС-82.1», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску та причеп-платформу-Е, марки ГКБ 817, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, а також частково скасувати арешт на лісопродукцію породи дуб у кількості 26 сортиментів, власником яких є ОСОБА_6 та зобов`язати відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області передати лісопродукцію породи дуб у кількості 26 сортиментів ОСОБА_6 на відповідальне зберігання.
На обґрунтування клопотання зазначає, що, на його думку, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба в застосуванні арешту майна. Трактор колісний «БЕЛАРУС-82.1», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, причеп-платформа-Е, марки ГКБ 817, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску перебуває в законному володінні та розпорядженні ОСОБА_5 , він має на руках свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . Даний транспортний засіб є єдиним джерелом доходу для заробітку, утримання та прожиття родини ОСОБА_5 , який надає послуги в галузі сільського господарства, перевезення вантажів. Також, лісопродукція породи дуб у кількості 26 сортиментів належить на праві власності ОСОБА_6 , який має на руках товарно-транспортну накладну (ТТН-ліс) серії ЖКА № 032496 від 11.05.2021 року. Більше двох місяців ОСОБА_6 не може користуватися своїм майном, а деревина приходить у непридатність до використання. У кримінальному провадженні № 0000041 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають статус свідка, також вони не є обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Крім того, у відділенні поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області відсутній спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, а це може призвести до знищення чи пошкодження транспортного засобу та деревини.
В судове засідання адвокат ОСОБА_4 не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати клопотання без його участі, вимоги викладені у клопотанні підтримує та просить їх задоволити.
Користувачі майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, що стверджується матеріалами справи.
Прокурор в судовому засіданні проти вимог клопотання заперечив, оскільки на даний час досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не закінчено, зазначив, що органом досудового розслідування не проведені всі необхідні слідчі дії з арештованим майном, тому не відпала потреба в арешті майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, у зв`язку із службовою зайнятістю. Також, надав до суду ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 08.07.2021 року (справа № 287/914/21) про залишення без розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 08.07.2021 року (справа № 287/915/21) про залишення без розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також копію постанови прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 07.07.2021 року, якою скасовано постанову слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 30.06.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000041 від 12.05.2021 року та матеріали кримінального провадження № 0000041 від 12.05.2021 року разом з даною постановою направлено для подальшого досудового розслідування до слідчого відділення ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, додані до нього докази, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або в безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 23 червня 2021 року накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 11.05.2021 року, а саме: трактор марки «МТЗ-82», синього кольору, без державного номерного знаку, номер шасі НОМЕР_5 та металевий причеп без державного номерного знаку, фактичним користувачем яких є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном та лісопродукцію породи дуб у кількості 26 сортиментів, на яких відсутні бирки (електронні чіпи), довжиною по 6,4 метри кожен, різного діаметру, шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , жителя АДРЕСА_3 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Арешт на вищевказане майно було накладено з метою збереження речових доказів та дослідження органами досудового розслідування, оскільки майно, у вигляді зазначених речей, відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, є доказами кримінального правопорушення та існують ризики його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.
Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
При дослідженні матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено, що арешт на майно накладений у відповідності до норм діючого кримінально процесуального законодавства України, тобто дане позбавлення права відбулось на умовах, передбачених законом, що погоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому посилання адвоката ОСОБА_4 в обґрунтування свого клопотання на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні тому на вказане майно, не може бути накладено арешт - є неприйнятними, оскільки згідно ч. 3 ст. 170 KПK України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Жодних доказів на підтвердження того, що трактор колісний «БЕЛАРУС-82.1», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску є джерелом заробітку для ОСОБА_5 до клопотання не додано.
Також, з матеріалів справи слідує, що на даний час досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не закінчено, тому не відпала потреба в арешті майна, який є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 131 КПК України.
Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Таким чином, саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба. Заявник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.
При цьому згідно з вимогами ч.3 ст.132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.
Слідчий суддя враховує обставину, що у вчиненому правопорушенні, яке кваліфікується за ч. 1 ст. 246 КК України, зазначений автомобіль та причеп є безпосереднім знаряддям вчинення злочину, а лісопродукція породи дуб речовим доказом у кримінальному провадженні. Заявником у клопотанні не наведено достатніх підстав про можливість скасування заходу забезпечення кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним законодавством та не долучено доказів, які б підтверджували, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а саме в арешті автомобіля, причепу та лісопродукції, відпала потреба.
Також, слідчий суддя звертає увагу, що адвокат ОСОБА_4 у клопотанні не зазначив в якій саме частині слід скасувати арешт на вищевказане майно.
Крім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.
Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення клопотання заявника про часткове скасування арешту майна, оскільки існують підстави для тимчасового позбавлення власників (користувачів) майна права на відчуження, розпорядження та користування вилученим органом досудового розслідування майном, тобто існує сукупність підстав і підозр вважати, що це майно є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.16,100,170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про часткове скасування арешту на майно - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1