УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 415/6068/13-к
провадження № 51-5640ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2021 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року щодо нього,
встановив:
Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2021 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2021 рокупро відмову у задоволенні заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку. На обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що після винесення вироку відносно нього, йому стало відомо про зникнення речових доказів у справі, з цього приводу відкрите кримінальне провадження №0000008 від 13 січня 2017 року. Крім цього, на думку засудженого, прокурору було відомо про втрачені речові докази, а також на ОСОБА_4 був здійснений тиск та погрози, де він був вимушений визнати вину в інкримінованому злочину.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних міркувань.
Відповідно до статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У той же час згідно з пунктами 4, 5 статті 462 КПК, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі й не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як убачається з копій оскаржуваних судових рішень, засуджений звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2016 року щодо нього, вказавши, що під час розгляду кримінального провадження по суті, були втрачені речові докази, де на той момент йому не було про це відомо, а повне визнання вини в інкримінованому йому злочині є безпідставне, оскільки пояснення які він надавав під час розгляду кримінального провадження були під тиском прокурора.
Відкривши провадження за нововиявленими обставинами, місцевий суд вірно встановив, що обставини, на які засуджений посилається у своїй заяві, як на нововиявлені не є такими, у розумінні положень частини 2 статті 459 КПК, тобто інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Натомість доводи його заяви фактично зводяться до незгоди засудженого з прийнятим судовим рішенням щодо нього по суті, у той час як обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами, повинні бути абсолютно новими. Крім цього, кримінальне провадження за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2016 року було розглянуто у порядку частини 3 статті 349 КПК та було прийнято недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися.
Апеляційний суд, перевіривши ухвалу суду першої інстанції за скаргою засудженого, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, вірно зазначив, що вказане кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому частини 3 статті 349 КПК, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорювались, а також учасники кримінального провадження у тому числі засуджений ОСОБА_4 не заперечували проти зазначеного порядку розгляду кримінального провадження. А тому, суд апеляційної інстанції правильно погодився з висновками суду першої інстанції про те, що обставини на які посилається засуджений не є нововиявленими, в розумінні статті 459 КПК.
Враховуючи викладене, ухвали суду першої та апеляційної інстанцій є обґрунтованими, вмотивованими та відповідають вимогам статей 370, 419 КПК. Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність судових рішень та висновків, викладеним у них, у поданій скарзі не наведено.
Згідно пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого за доводами, викладеними у ній, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись пунктами 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2021 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року щодо нього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3