печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі:

представника особи, в інтересах якої подано скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3

підозрюваної - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження №757/67084/21-к за скаргою адвоката ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 01.06.2021 у кримінальному провадженні №0000701 від 08.03.2020 р.,-

ВСТАНОВИВ:
16.12.2021 до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 01.06.2021 у кримінальному провадженні №0000701 від 08.03.2020 р.

Так, скарга мотивована тим, що що повідомлення про підозру не містить викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, зокрема доведених органом досудового розслідування даних про подію (час, місце, спосіб) прийняття ОСОБА_4 участі у злочинній організації, вчинення нею шахрайських дій так само, як не містить жодного обґрунтування з посиланням на докази про те, що ОСОБА_4 знала чи могла знати, що відкритті рахунки можуть бути використанні для вчинення кримінальних правопорушень у вигляді шахрайства.

Крім того, відкриття банківських рахунків клієнтам банку, здійснення обслуговування їх розрахунково-касового операцій у порядку визначеному чинним законодавством України та у відповідності до внутрішніх документів банку є обов`язок працівників банку їх керівників, а не кримінальними правопорушеннями.

З врахуванням вишенаведеного, адвокат ввважає, що у складеному повідомленні про підозру правова кваліфікація правопорушень у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 із зазначенням статі (частини статті) закони України про кримінальну відповідальність є неправильною та вказана за відсутності об`єктивної сторони.

Таким чином, на думку сторони захисту, ОСОБА_4 не є тією особою, яка прийняла участь у злочинній організації та вчиняла шахрайські дій, а тому в діях ОСОБА_4 відсутній склад кримінальних правопорушень, що передбачених ч. 2 ст. 255 КК України, ч. ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 130 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Адвокат та підозрювана в судовому засіданні підтримали скаргу та просили задовольнити скаргу.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги та вказав, що підозра є обґрунтованою.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчими Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000701.

01.06.2021 року старшим слідчим в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Офісу генерального прокурора ОСОБА_7 , було повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру, а саме про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за шістьома епізодами:

1) участі у злочинної організації;

2) пособннцтві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, у складі злочинної організації;

3) пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, у складі злочинної організації;

4) пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, у великих розмірах, у складі злочинної організації;

5) пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, що завдало значної шкоди потерпілому, у складі злочинної

6) пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), учиненого повторно, в особливо великих розмірах, у складі злочинної організації, тобто в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 190 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно повідомлення про підозру, зазначається, що у період з 2019 року по квітень 2020 року (точну дату не встановлено) досудовим розслідуванням встановлено, що діючи умисно, з корисливих мотивів, відповідно до поставленої мети ОСОБА_8 та особа № 1, з метою вчинення злочинів, спрямованих на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайств), а саме отримання на рахунки спеціально придбаних для вчинення шахрайств юридичних осіб коштів як ' попередню оплату за товари у ваді штучних (мінеральних) добрив та дизельного пального, без наміру їх фактичного поставки, створили злочинну організацію, до складу якої особисто або через інших осіб учасників злочинної організації з подальшим їхнім погодженням, залучено, зокрема працівника банківської установи АТ «Сбербанк» ОСОБА_4 , яка діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи злочинні наміри учасників злочинної організації, погодилася увійти до її складу, виконувати покладені на неї у цій організації функції, підпорядковуватися її керівникам та брати участь у вчиненні злочинів.

При цьому, учасник злочинної організації ОСОБА_4 , відкриваючи рахунки для товариств достовірно знала про те, що вони будуть використанні для систематичного вчинення з використанням їх реквізитів кримінальних правопорушень.

З невідомих підстав, в повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_4 приймаючи участь у злочинній організації, вчинила пособництво у заволодінні чужим майном на загальну суму 4 484 479, 73 грн.

Слідчий суддя звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Слідчий суддя, при постановлені ухвали, керується при цьому висновками ЄСПЛ у справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» та така кількість доказів на даний час у вказаних матеріалах наведена.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваною особою конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

З огляду на вищезазначене, підозра є певним початковим етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливого скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак, має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Разом з цим, стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування та прийняття рішення слідчим, прокурором «поза розумним сумнівом»,

Стандарт оцінки доказів, як підстави прийняття обґрунтованого та законного рішення «поза розумним сумнівом» передбачає, зокрема, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри вже має ґрунтуватися не на припущення щодо можливості скоєння особою кримінального правопорушення, а на певних доказах, результатах досудового розслідування, які об`єктивно пов`язують підозрювану особу із фактом вчинення злочину.

Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою ст.37 цього Кодексу.

Згідно ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості:1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;7) права підозрюваного;8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно, до ст. 278 КПК України, якою передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру, вбачається, що :

1. Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

2. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

3. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

4. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Відповідно доположеньст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що зміст повідомлення про підозру ОСОБА_4 , узгоджується з вимогами даних статей та вручення підозри відбулось в рамках ст. 278 КПК України.

Слідчий суддя, при постановлені ухвали, керується при цьому висновками ЄСПЛ у справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» та така кількість доказів на даний час у вказаних матеріалах наведена.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, слідчий суддя звертає увагу суду, що перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, у відповідності до ст. 89 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, під час досудового розслідування у повідомленні зазначається стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, які відомі на момент здійснення повідомлення про підозру. При цьому слідчим суддею на даній стадії провадження не перевіряється наявність всіх елементів складу кримінального правопорушення, наведені у повідомленні про підозру обставини мають бути достатніми вважати, що особа могла вчинити вказане кримінальне правопорушення.

Тому, з викладених обставин, стороною захисту не аргументовано та не підтверджено жодним належним доказом підтверджень, які б свідчили про неналежність доказів, на яких ґрунтується підозра, тому твердження адвоката є безпідставними та недоведеними.

Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, в тому числі, процесуальних порушень вимог Глави 22 КПК України, якими визначено випадки, зміст, порядок повідомлення про підозру.

При цьому, повторно слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Відтак, скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 01.06.2021 у кримінальному провадженні №0000701 від 08.03.2020 р. відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий ОСОБА_1