Справа № 577/6203/21
Провадження № 1-кп/577/134/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , освіта базова вища, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «старший солдат», проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кухара їдальні взводу забезпечення групи матеріального забезпечення, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи з прямим умислом з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, без відповідного дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин після завершення лікування та одужання від захворювання на «COVID 19 (SARS CO V-2)» 21 жовтня 2021 року до військової частини НОМЕР_1 не прибув, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь за наявності реальної можливості для цього. Надалі, усвідомивши протиправність своїх діянь щодо ухилення від військової служби, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи ОСОБА_4 10 грудня 2021 року прибув до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР у місті Полтаві, розташованого за адресою: вул. Герасима Кондратьєва, 98а, м. Суми.
За таких обставин, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю і показав, що він дійсно, будучи військовослужбовцем старшим солдатом військової служби за контрактом, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кухаря їдальні взводу забезпечення групи матеріального забезпечення, яка дислокується в м. Конотопі. Після того, як перехворів на ковід і йому закрили листок непрацездатності, 21 жовтня 2021 року він не прибув у розташування частини, а залишився за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Потім, 10 грудня 2021 року він, розуміючи, що вчинив злочин, приїхав до поліції і зізнався у вчиненому. Щиро розкаюється в тому, що вчасно не прибув на службу у розташування частини, просить суворо не карати .
Враховуючи, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ним не оспорюються, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, при цьому роз`яснив , що в такому випадку відсутнє право оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим винуватості та правильному розумінні його суті, дійшов висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення та необхідності призначення йому покарання.
Таким чином, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена і його дії, суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки, є учасником бойових дій.
Злочин, скоєний ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Враховуючи встановлені обставини, обставини справи і наставші наслідки, відомості про особу ОСОБА_4 , а також висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, з якої вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 , можливе без відбування покарання, а тому, вважає, що, призначивши йому покарання за вчинений злочин, яке з урахуванням тих же обставин є можливим визначити у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 4 ст.407 КК України, за яким обвинувачується, його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік. При цьому суд виходив і з мети покарання, яка визначена статтею 50 КК України і передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. Як вбачається з висновку органу пробації виконання покарання ОСОБА_4 у суспільстві можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для його виправлення і запобігання вчиненню повторних правопорушень. А така можливість існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся, і відсутність будь-яких обставин, які б йому заважали вести гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення.
Зазначене узгоджується і практикою Європейського Суду з прав людини, яку слід застосувати як джерело права, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини».
Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».
На думку і переконання суду, покарання, з яким визначився суд , буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду(роботу).
На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1