Справа № 186/1649/21
Провадження № 1-кс/0186/360/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" грудня 2021 р. м.Першотравенськ.
Слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2
з участю:
прокурора - ОСОБА_3

старшого слідчого - ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 14 грудня 2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня технічна, неодруженого, працюючого робітником по благоустрою КП "Добробут Миколаївщини", зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку в лікарів психіатра та нарколога неперебуваючого, раніше судимого:
- 11 січня 2017 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, звільненого умовно-достроково 17 вересня 2019 року на 9 місяців 10 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

16 грудня 2021 року старший слідчий СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернулася до слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , внесеним в рамках кримінального провадження №0000241, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Згідно клопотання старшого слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 14 грудня 2021 року, приблизно о 07.00 годині, ОСОБА_6 перебував за місцем свого проживання: в домоволодінні АДРЕСА_2 .
В цей час та у вказаному місці, на підґрунті раніше виникших неприязних відносин, ОСОБА_6 почав вчиняти словесний конфлікт з ОСОБА_7 . Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , 14 грудня 2021 року, приблизно о 07.00 годині, перебуваючи у вищевказаному місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, умисно почав наносити удари руками та ногами безпосередньо в область грудної клітки ОСОБА_7 . В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді множинних травм грудної клітки, плевропульмональний шок, від яких настала смерть потерпілого.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються по ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Підозра ОСОБА_6 у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами.
Підставою для внесення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний раніше судимий за вчинення нетяжкого злочину, за який відбував покарання, пов`язане з позбавленням волі, тому, перебуваючи на волі, після повідомлення йому про підозру у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлюючи тяжкість покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний спільно проживає зі свідками, допитаними в ході розслідування кримінального провадження, які являються йому: дружиною, шлюб з якою офіційно незареєстрований, та її матір`ю, тому, знаходячись з ними разом або знаючи місце їх перебування, у випадку можливості вільного пересування, може незаконно впливати на них будь-яким чином, з метою зміни свідчень у цьому кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності.
Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний проживає спільно з дружиною, шлюб з якою офіційно незареєстрований, та її матір`ю, які дали свідчення відносно нього, тому може вчинювати новий злочин відносно їх життя і здоров`я, у зв`язку з чим потребує ізоляції від суспільства.
15 грудня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
У зв`язку з викладеним виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вищевказаним ризикам.
Просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
У судовому засіданні старший слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовільнити.

Підозрюваний з клопотанням згідний, пояснив, що 14 грудня 2021 року він потерпілого не бив, а пішов на роботу, подивився, він, начебто, дихав, а бив його раніше, - 13 грудня 2021 року; захисник вважає, що клопотання передчасне, просить направити його на обстеження до психіатричного закладу строком на 1 місяць.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими старший слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшла до висновку, що клопотання старшого слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходжу з того, що в силу вимог ст.ст.177 та 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа, вірогідно, вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Так, на наявність підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину вказують наступні докази, долучені до клопотання: протокол огляду місця події від 14 грудня 2021 року, в ході якого було виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з синцями (в паховій зоні, на лівій сідниці, на правій верхній кінцівці, волосистій частині голови, рваної рани правої вушної раковини), також виявлено і вилучено пояс (ремінь з бляхою); протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 14 грудня 2021 року, яка вказала, що вона, приблизно з листопада 2021 року, разом зі знайомим - ОСОБА_11 , проживає у своєї дочки - ОСОБА_12 та її чоловіка - ОСОБА_13 в будинку в с. Миколаївка. Приблизно тиждень тому, ОСОБА_14 почав бити ОСОБА_11 кожного дня, коли приходив з роботи в стані алкогольного сп`яніння із-за того, що виявив крадіжки продуктів ОСОБА_11 з холодильника та щоб помститися за ОСОБА_15 , оскільки, коли ОСОБА_16 жила в Дніпрі і була вагітна, ОСОБА_17 її вдарив. Бив по різних частинах тіла руками, ногами та ременем. Приблизно два дні тому, коли ОСОБА_18 побив ОСОБА_11 , у ОСОБА_11 з рота пішла кров, якою він вимазав свій одяг футболку, також від ударів був розірваний одяг і обійстяні штани. За вказівкою ОСОБА_18 , даний одяг ОСОБА_16 спалила, а ОСОБА_11 був даний одяг ОСОБА_18 . 14 грудня 2021 року ОСОБА_10 прокинулася. приблизно о 07.00 годині, від того, що почула удари. Підійшовши до ОСОБА_11 , побачила, що він сидить на підлозі, ОСОБА_18 в цей час вже пішов на роботу. ОСОБА_17 сказав, що його вдарив ОСОБА_18 . Після цього, ОСОБА_17 говорив, що йому погано, просив пити, через деякий час після того як сказав, що йому погано, ОСОБА_10 виявила, що ОСОБА_17 мертвий; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 14 грудня 2021 року, яка вказала, що з 29 листопада 2021 року, разом з нею і її чоловіком, шлюб офіційно з яким незареєстрований, - ОСОБА_20 , в будинку с.Миколаївка стала проживати її матір - ОСОБА_10 і знайомий матері з м.Дніпра на ім`я ОСОБА_17 . Після першого тижня проживання, вони стали помічати, що зникають продукти з холодильника, взуття, шкарпетки, також, ОСОБА_17 нічого не робив по господарству. ОСОБА_14 спочатку говорив з ОСОБА_11 з цієї причини, використовуючи нецензурні слова, а потім почав бити. Бив ременем по сідницях у кількості 10 ударів. Через дня три-чотири знову став бити, вже руками і ногами по обличчю, рукам та ногам. Від ударів у ОСОБА_11 були на ногах сильні припухлості, синці. Також, бив ременем по тілу руках, сідницях, нирках. 13 грудня 2021 року ОСОБА_18 прийшов додому і дізнавшись, що ОСОБА_17 знову вкрав продукти, вдарив ОСОБА_11 долонями по обличчю. В цей день у ОСОБА_11 , під час кашлю, пішла кров з рота. ОСОБА_19 завжди намагалася захистити ОСОБА_11 , але у неї не виходило. 14 грудня 2021 року вона була на роботі, їй зателефонувала мати, яка повідомила, що ОСОБА_17 помер; лікарське свідоцтво про смерть № 977 від 15 грудня 2021 року, видане Павлоградським міжрайонним відділенням КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» Дніпропетровської обласної ради», відповідно до якого смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок плевропульмонального шоку, множинних ран грудної клітки, нападу з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 15 грудня 2021 року, який вказав, що на початку листопада 2021 року до нього і його дружини, шлюб з якою офіційно незареєстрований, в с.Миколаївку приїхала в гості теща ОСОБА_21 та її товариш на ім`я ОСОБА_17 , які залишилися жити з ними в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на невизначений термін. ОСОБА_6 був проти того, щоб з ними мешкав ОСОБА_17 , так як мав з ним неприязні відносини через те, що у 2020 році ОСОБА_17 побив його вагітну на той час дружину і вона втратила дитину. У зв`язку з відсутністю коштів у ОСОБА_11 на дорогу до м.Дніпра, ОСОБА_6 дозволив ОСОБА_11 пожити в будинку, поселивши на підлозі у вітальній кімнаті та з умовою, що ОСОБА_17 буде допомагати по господарству. Через те, що ОСОБА_17 не виконував вказівки ОСОБА_6 щодо прибирання будинку, стали виникати конфлікти, в ході яких ОСОБА_22 почав бити ОСОБА_11 . Це відбувалося кожен день або через день, бив ОСОБА_11 руками та ногами по різних частинах тіла, в тому числі, в грудну клітку, що продовжувалося не менше 5 хвилин. Також, декілька раз бив його широким ременем коричневого кольору по ногах та сідницях. ОСОБА_17 не чинив супротив, лише прикривав обличчя та частини тіла руками. Ввечері, приблизно о 17.30 годині, 13 грудня 2021 року ОСОБА_6 прийшов додому та дізнавшись, що ОСОБА_17 нічого не зробив по дому, почав бити руками та ногами по різних частинах тіла, приблизно 5 хвилин. Від ударів ОСОБА_17 сів на підлогу, потім ліг та більше не підводився. 14 грудня 2021 року, приблизно о 08.05 годині, прокинувся, збирався на роботу, а коли вийшов до вітальної кімнати, де лежав ОСОБА_17 на підлозі, ОСОБА_6 здалося, що він спить, після чого, пішов на роботу. Об 11.30 годині йому зателефонувала теща, яка повідомила, що на підлозі помер ОСОБА_17 . ОСОБА_6 свою провину за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 визнає; протокол слідчого експерименту від 15 грудня 2021 року, в ході проведення якого ОСОБА_6 показав, як саме наносив удари по тілу ОСОБА_11 .
З огляду на викладене ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
На переконання слідчого судді, ці докази є належними та достатніми на цій стадії провадження для прийняття рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Що стосується встановлених старшим слідчим ризиків, передбачених п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то останні є такими, що об`єктивно існують.
Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний раніше судимий за вчинення нетяжкого злочину, за який відбував покарання, пов`язане з позбавленням волі, тому, перебуваючи на свободі, після повідомлення йому про підозру у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлюючи тяжкість покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний спільно проживає зі свідками, допитаними в ході розслідування кримінального провадження, які являються йому: дружиною, шлюб з якою офіційно незареєстрований, та її матір`ю, тому, знаходячись з ними разом або знаючи місце їх перебування, у випадку можливості вільного пересування, може незаконно впливати на них будь-яким чином, з метою зміни свідчень у цьому кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності.
Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний проживає спільно з дружиною, шлюб з якою офіційно незареєстрований, та її матір`ю, які дали свідчення відносно нього, тому може вчинювати нові злочини відносно їх життя і здоров`я, у зв`язку з чим потребує ізоляції від суспільства.
Повідомлення про підозру підозрюваному вручене 15 грудня 2021 року.

15 грудня 2021 року о 09:40 годині ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

Відповідно ст.178 КПК України враховую вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, обставини його вчинення, покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного, який є працездатним, працює, має різне місце проживання та реєстрації, відсутність осіб, які б перебували на його утриманні, відсутність стійких соціальних зв`язків на території Синельниківського району, Дніпропетровської області.

З урахуванням наведених обставин, приходжу до висновку про те, що ризики переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень, є реальними.
Оцінюючи вищевказані обставини, також зважаю на практику ЄСПЛ, зокрема, в частині того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особиста порука не виявляється можливим.
Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проживає за однією адресою зі свідками злочиину, вважаю, за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Розмір застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.
Враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, те, що він обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, працює, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити нові злочини із застосуванням насильства, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-184, 186,187, 193,194, 196,197, 309, 369-372, 376 КПК України, - слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 14 грудня 2021 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовільнити.
Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.
Строк запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 09 години 40 хвилин 15 грудня 2021 року по 09 годину 40 хвилин 12 лютого 2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «16» грудня 2021 року о «_____» годині «____» хвилин.

__________________ ОСОБА_6 .