ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001122 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 22 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Душанбе Республіки Таджикистан, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, судимий:
22 квітня 2013 року Деснянським районним судом м. Київ за ч.2 ст.187, ст.71 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 09 квітня 2021 року по відбуттю покарання,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 26 жовтня 2021 року близько 22 години 16 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поблизу будинку №12 по пров. Арктичному в м. Полтава, повторно, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , схопив її за плечі, повалив на землю та шляхом ривка відкрито викрав грошові кошти у сумі 520 гривень, однак завершити злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий випадковим перехожим.
Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.
За змістом апеляційної скарги обвинувачений просить звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.
При цьому вважає, що місцевим судом, з огляду на положення ч.3 ст.68 КК України, йому призначено максимальний строк покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.186 КК України, без урахування щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування шкоди.
Стверджує про вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.
Вказує, що являється єдиним годувальником співмешканки, її малолітньої доньки та матері похилого віку.
Наголошує, що місцевим судом залишено поза увагою те, що він до вчинення злочину працював та позитивно характеризувався за місцем роботи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні незакінченого замаху на злочин за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.
Призначене судом покарання визначене в мінімальному розмірі, передбаченому в даному випадку кримінальним законом, відповідає ступеню тяжкості незакінченого замаху на грабіж, даним про особу винного та обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі і тим, які зазначені у апеляційній скарзі, узгоджується з приписами ст.65, ст.50, ч.3 ст.68 КК України та є справедливим.
Доводи обвинуваченого про можливість пом`якшення призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням є непереконливими.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
За правилами частини першої статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Мотивуючи рішення про необхідність призначення реального покарання у виді позбавлення волі, місцевий суд належним чином урахував, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив кримінальних правопорушень, а також думку потерпілої ОСОБА_8 , яка наполягала на призначенні реального покарання у виді позбавлення волі.
Належним чином суд звернув увагу на особу ОСОБА_7 , який раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте належних висновків не зробив, в період іспитового строку вчинив розбій, а невдовзі після відбуття покарання вчинив новий умисний злочин проти власності з метою особистої наживи, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб.
Враховує колегія суддів і досудову доповідь органу пробації про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також дуже високий ризик небезпеки як для суспільства, та і для окремих осіб.
Всупереч доводам обвинуваченого, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин матеріали провадження не містять.
Твердження ОСОБА_7 про добровільне відшкодування шкоди є неприйнятними, оскільки викрадені у потерпілої кошти були у нього вилучені під час затримання на місці вчинення злочину.
З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає визначених законом підстав для застосування в даному випадку при призначенні покарання ОСОБА_7 положень ст.69 та ст.75 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 22 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4