Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/529/21 за апеляційною скаргою заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2021.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 20.11.2021 щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Дівичне Виноградівського району (теперішній Берегівський район) Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, приватного підприємця, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, у кримінальному провадженні № 0000167, відомості про яке 10.04.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою на ОСОБА_6 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 17.11.2016, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» №3575-IV від 16.03.2006, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, та отримав свідоцтво про держану реєстрацію фізичної особи підприємця, і набув юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: займатися самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В подальшому ОСОБА_6 , маючи у відповідності до національного класифікатора України, прийнятого наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 №457 (v0457609-10), види економічно діяльності, серед яких 08.12 добування піску, гравію, глин і каоліну, 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 49.41

-2-

вантажний автомобільний транспорт, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, отримавши у жовтні 2017 року, погоджений робочий проект: «Розчистка русла річки «Тиса» біля с. Тисобикень Виноградівського району Закарпатської області (далі Проект), розроблений ВКП «ЗакарпаттяВодПроект», Басейнового управління водних ресурсів річки «Тиса», згідно завдання на проектування, відкоригованих матеріалах інженерно-геодезичних вишукувань, проведених БУВР «Тиси» ВКП «ЗакарпаттяВодПроект» та фондових матеріалів, метою якого, згідно п.1 Проекту, є розчистка русла від твердих наносів з метою створення стійкого, в плані русла річки, задля збільшення пропускної спроможності річки «Тиса» в період підняття рівнів води, а також для стабілізації берегової лінії та зменшення дії розмиваючої сили водного потоку на правий берег, загальною довжиною 663 погонних метрів.

Також ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що листом Державної служби геології та надр України від 24.10.2017 за №23513/03/10-17 в погодженні робочого проекту з «Розчистки русла р. Тиса біля с. Тисобикень Виноградівського району Закарпатської області» відмовлено, розуміючи що проведення розробки грунту під час проведення днопоглиблювальних робіт та його використання в подальшому у якості корисної копалини для будь-яких потреб або можливої реалізації, передбачає отримання спеціального дозволу на користування надрами з урахуванням особливостей, передбачених статтями 19,20,23 Кодексу України про надра, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на особисте протиправне збагачення, під видом проведення робіт біля с. Тисобикень Виноградівського району Закарпатської області, у порушення ст.ст.50,51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991, ст.86 Водного кодексу України, ст.19 Кодексу України «Про надра» від 27.07.1994, ст.ст.7,9,11 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999, ст. ст.31,32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011, ст.ст. 2-5,7,9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 03.05.2017, положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №903 «Про авторський та технічний нагляд під час будівництва об`єкта архітектури», положень «Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 №560, в період з жовтня 2017 по грудень 2020 року, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші, що відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення загальним об`ємом 15456 м/куб, за наступних обставин.

Починаючи з жовтня 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, достовірно знаючи, що в нього відсутні дозвільні документи для користування надрами загальнодержавного значення, а саме: спеціальний дозвіл користування надрами, правовстановлюючий документ на земельну ділянку, дозвіл на зняття родючого шару, керуючись корисливим мотивом, який полягав у протиправному отриманні ним незаконних доходів, на підставі укладеного з Виноградівським міжрайонним управлінням водного господарства договору про надання послуг №0011/17 від 23.10.2017, маючи у користуванні вантажну техніку та найману робочу силу, всупереч ч.2 ст.86 Водного кодексу України, якою передбачено, що місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт на землях, зайнятих морями, а також робіт, пов`язаних з будівництвом, облаштуванням та утриманням інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), та центральним органом виконавчої влади,

-3-

що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, розпочав виконання робіт з «Розчистки русла р. Тиса біля с. Тисобикень Виноградівського району Закарпатської області», тобто став незаконно добувати піщано-гравійну суміш, яка віднесена до корисних копалин загальнодержавного значення, з подальшим вивезенням та реалізацією вказаних корисних копалин.

Всього за період з жовтня 2017 року по грудень 2020 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , під час надання послуг по проекту «Розчистка русла р. Тиса біля с. Тисобикень Виноградівського району Закарпатської області», незаконно здійснено видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - річкових наносів (піщано-гравійної суміші), об`ємом 15 456 метрів кубічних, які реалізував різним суб`єктам господарської діяльності.

За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.240 КК України, та 20.08.2021 йому було повідомлено про підозру у скоєнні даного кримінального правлопорушення.

Слідчий вказує на те, що внаслідок злочинних дій фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , що виразилось в умисному порушенні законодавства про використання та охорону надр, зокрема незаконного добування з русла р.Тиса біля с.Тисобикень Виноградівського району, корисних копалин загальнодержавного значення (піщано-гравійної суміші) об`ємом 15 456 метрів кубічних, державним інтересам завдано збитків на суму 15 579 648 (п`ятнадцять мільйонів п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч шістсот сорок вісім) грн.

Клопотання мотивоване тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , а саме ч.2 ст.240 КК України є нетяжким злочином і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, та осіб, які володіють відомостями щодо надання послуг по робочому проекту «Розчистка русла р.Тиса біля м.Виноградів Закарпатської області» та на інших підозрюваних з метою укриття ними доказів. Знаходячись на волі, ОСОБА_6 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. На підставі наведеного, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово на два місяці та покласти на підозрюваного обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вказав на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України. Разом з тим, на думку слідчого судді, слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. Слідчий суддя також врахував дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не судимий у зв`язку з чим прийшов до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, а також поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 цього Кодексу.

-4-

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії не тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3-х років, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або незаконно впливати на свідків у цьому провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. В обґрунтування доведеності ризиків прокурор просить врахувати те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, внаслідок вчиненого ним злочину державі завдано збитки у особливо великому розмірі, який складає 15 579 648 грн. Окрім того, ОСОБА_6 проживає близько біля кордону, і суд не поклав на нього обов`язку здати закордонний паспорт, що дозволить йому безперешкодно виїхати за межі України, тобто у такий спосіб він зможе ухилятися від слідства. Також ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального провадження може впливати на свідків та двох інших підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою укриття доказів ними та дачі неправдивих показань. Аналогічним чином ОСОБА_6 може впливати на понятих, спеціалістів та експертів залучених у цьому кримінальному провадженні. Сукупність наведених обставин, на думку прокурора свідчать про те, що застосований слідчим суддею запобіжний захід не зможе достатнім чином забезпечити дотримання ОСОБА_6 належної процесуальної поведінки.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Згідно ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 цієї статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк

-5-

тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст.184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісту викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник - адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у його вчиненні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру, копія якого 20.08.2021 з урахуванням положень ст.278 КПК України, йому вручена (а.с. 9-13). При цьому, колегія суддів вважає, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Крім того, як вбачається з матеріалів судового провадження, прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При прийнятті судового рішення апеляційним судом враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього будь - якого запобіжного заходу, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

-6-

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор з приводу можливих виду та строків покарання ОСОБА_6 , виходить за межі визначених законом повноважень прокурора та суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема, передбаченій п.10 ч.1 ст.7 КПК України презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі, були враховані судом при прийнятті рішення, у зв`язку з чим і зроблено обґрунтований висновку про необхідність відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 .

Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів враховує й наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку з чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.

Крім того апеляційний суд приймає до уваги і те, що 20.11.2021 в даному кримінальному провадженні закінчився строк досудового розслідування, прокурор під час апеляційного розгляду доказів продовження такого строку не надав, а застосування запобіжного заходу апеляційним судом поза межами строку досудового розслідування буде свідчити про порушення вимог ч.3 ст.197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2021 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: