Справа № 459/3580/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1108/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Червоноградського міського Львівської області від 11.11.2021 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 296 КК України, щодо обрання, під час підготовчого судового засідання, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

встановила:

На розгляді у Червоноградському міському суді Львівської області перебувають кримінальні провадження № 0000414 від 14.07.2021, № 0000761 від 13.12.2020, які об`єднані в одне провадження з присвоєння справі № 459/3580/21 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 296 КК України, щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Ухвалою суду першої інстанції, під час підготовчого судового засідання, задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 09.01.2022 року з визначення застави у виді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) грн. 00 коп.
Роз`яснено обвинуваченому, що у разі внесення застави, у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Червоноградський міський суд Львівської області.
На ухвалу слідчого судді захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу в частині призначення запобіжного заходу зменшивши розмір застави, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків покладених КПК України, до 20 розмірів прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 47 580 грн.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції задовольняючи клопотання прокурора на навів вагомі підстави існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Крім того судом першої інстанції, в супереч практиці ЄСПЛ, призначено розмір застави, який є непомірний для його довірителя обвинуваченого ОСОБА_7 . Суд не врахував що сума застави повинна бути співрозмірна з можливостями заставодавця, щоб ступінь довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб позбавити особу, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції мотиви застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовані тим, що ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 17.09.2021 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 14.11.2021, з правом внесення застави у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90800,00 грн.
Винятковими обставинами, щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, не працює, неодружений, раніше судимий, відносно нього в провадженні суду перебуває інше кримінальне провадження, перебуваючи на волі може ухилятися від суду, вчиняти нові правопорушення, перешкоджати встановленню істини у справі. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та не можуть гарантувати належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Тому з метою уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що останньому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, а в клопотанні захисника та обвинуваченого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Захисник ОСОБА_6 про розгляд справи в суді апеляційної інстанції був належним чином повідомлений, однак в апеляційній скарзі зазначив, щоб розгляд здійснювали без його участі, апеляційні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу так як існують підстави вважати, що в разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 останній буде уникати явки в судові засідання, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному Кодексі.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 296 КК України, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочинів, інкримінованих ОСОБА_7 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано обрав обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за які передбачено покарання до 1о років позбавлення волі. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду.
При цьому судом першої інстанції враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 не працює, неодружений, раніше судимий, відносно нього в провадженні суду перебуває інше кримінальне провадження, перебуваючи на волі може ухилятися від суду, вчиняти нові правопорушення, перешкоджати встановленню істини у справі.
Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та не можуть гарантувати належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Відтак колегія суддів погоджується з міркуванням суду першої інстанції про те, що сукупність перелічених вище відомостей про обвинуваченого є вагомою підставою для підтвердження можливого ризику переховування обвинуваченого від суду та ризику вчинити інші кримінальні правопорушення і не може бути усунута у менш обтяжливий спосіб, ніж обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи сторони захисту про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 визначено непомірно великий розмір застави є безпідставними так як прокурором в клопотання було обґрунтовано підстави визначення суми застави, а судом першої інстанції враховано, що даний розмір застави визначено судом при обрані ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З того часу ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися і не змінилися.

Крім того колегія суддів дійшла висновку, що суддя підставно взяв до уваги те, що обвинувачений не має постійного місця роботи і джерел доходів, при цьому обвинувачується у злочині пов`язаному з наркотичними засобами.
Інших, вагомих причин, для відмови у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною захисту наведено не було.

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 24, 392, 399, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 11 листопада 2021 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 296 КК України, якою обрано запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09.01.2022 року з визначенням розміру застави - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: