Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

30 листопада 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з Луцьким міськрайонним судом Волинської області кримінальне провадження № 00000277 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липно Ківерцівського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника - адвоката ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 26 червня 2020 року ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України виправданий за недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, а саме медичної довідки № 171 від 12.02.2018 року про перебування на лікуванні в КЗ Луцька міська клінічна лікарня в період з 05.02.2018 року по 12.02.2018 року з метою продовження терміну вивезення за межі митної території України транспортного засобу марки Vollkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Литва) кузов НОМЕР_2 , яким 12 лютого 2018 року заїхав в зону митного контролю пункту пропуску Городище Рівненської митниці Державної фіскальної служби в напрямку виїзд за межі митної території України.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Виправдовуючи ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, суд у вироку зазначив, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про доведеність вини ОСОБА_5 в умисному використанні завідомо підробленого документа та доказів про те, що довідка № 171 від 12.02.2018 року про перебування на лікуванні в КЗ Луцька міська клінічна лікарня в період з 05.02.2018 року по 12.02.2018 року є підробленою.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на безпідставне виправдання ОСОБА_5 , доводить, що досудовим розслідуванням у відповідності до норм КПК України зібрано достатньо доказів вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з чим просить скасувати вирок, висновки якого, на думку апелянта, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, як незаконний, і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним за ч. 4 ст. 358 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, на його думку, невірно надав оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка - лікаря ОСОБА_11 , не взяв до уваги термін стаціонарне лікування, що міститься в довідці, внаслідок чого безпідставно прийшов до висновку про правдивість інформації, зазначеної в довідці № 171 від 12.02.2018 року про перебування ОСОБА_5 на лікуванні в КЗ Луцька міська клінічна лікарня в період з 05.02.2018 року по 12.02.2018 року.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5 просить оскаржуваний вирок залишити без зміни і доводить, що всі твердження та вимоги апелянта, наведені в скарзі, є необґрунтованими і суперечать обставинам кримінального провадження, яким суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку. Зокрема, зазначає, що органом досудового розслідування не наведено жодного належного доказу, який підтверджує вину ОСОБА_5 у використанні завідомо підробленого документу, усвідомлюючи його неправдивий характер.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 про залишення вироку без змін, а поданої апеляційної скарги без задоволення, провівши на клопотання прокурора частково судове слідство, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини особи, згідно положень ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, тлумачаться на її користь.
За вимогами ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, про що наголошується і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку.

Сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, а всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно ст. 91, 92 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), і обов`язок доказування цих обставин, покладається на слідчого та прокурора.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суд з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.
Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 358 КК України, кримінальна відповідальність настає за використання завідомо підробленого документа.
Висновок суду про визнання ОСОБА_5 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України за недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення ґрунтується на досліджених, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, доказах.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження та при апеляційному розгляді ОСОБА_5 категорично заперечив свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, і показав, що в період з 05 по 12 лютого 2018 року він перебував на лікуванні в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» з приводу видалення гострого гнійного аксілярного лівобічного гідраденіту хірургічним шляхом, оперативне втручання йому проводив лікар - хірург ОСОБА_11 , який щодня в період 05 по 12 лютого 2018 року робив йому перев`язки. У зв`язку з наявністю трьох малолітніх дітей, з дозволу цього ж лікаря не знаходився постійно у стаціонарному хірургічному відділенні, приходив на перевязки та огляд. По завершенню лікування 12.02.2018 року лікарем ОСОБА_11 йому особисто було видано довідку № 171 від 12.02.2018 року КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» про перебування на лікуванні в період з 05 по 12 лютого 2018 року, яка була належним чином заповнена, завірена підписами та печаткою даного медичного закладу. Маючи в користуванні автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , він зобов`язаний був вивезти його до 07 лютого 2018 року за межі України, проте у зв`язку з хірургічним втручанням та перебуванням на лікуванні не зміг цього зробити. 12.02.2018 року після завершення лікування, в`їхав в зону митного пропуску «Городище» Рівненської митниці ДФС, де надав працівникам митниці довідку № 171 від 12.02.2018 року КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» про перебування на лікуванні в період з 05 по 12 лютого 2018 року, як поважність причини пропуску терміну вивезення автомобіля за межі України.

Лікар ОСОБА_11 , будучи допитаним в суді першої та на клопотання прокурора в суді апеляційної інстанції, в судовому засіданні підтвердив, що в лютому 2018 року до нього звернувся пацієнт ОСОБА_5 зі скаргами на болі під рукою. Оглянувши останнього, він встановив діагноз «гострий гнійний аксілярний лівобічний гідраденіт», ОСОБА_5 потребував негайної операції і ним було проведено хірургічне втручання з приводу видалення гострого гнійного аксілярного лівобічного гідраденіту. Наголосив, що оперативне втручання мало місце у стаціонарному хірургічному відділенні КЗ «Луцька міська клінічна лікарня», а, оскільки ОСОБА_5 має 3х неповнолітніх дітей, які потребують догляду, він, як лікар, дозволив пацієнту лише приходити на перев`язки та огляд після проведеного хірургічного втручання, що останній щоденно і робив. Довідку № 171 від 12.02.2018 року він, як лікар, заповнював і видавав особисто, у вказану довідку вніс достовірні та правдиві відомості про хірургічне втручання та лікування ОСОБА_9 , проте, не зареєстрував в журналі реєстрації, у зв`язку з чим проводилось службове розслідування з оголошенням йому догани.

Підтвердив автентичність довідки, підпису та печатки медичної установи.

Показання хірурга ОСОБА_11 повністю підтвердив в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 , з показань якого слідує, що в ході службового розслідування було встановлено факт хірургічного втручання лікарем-хірургом ОСОБА_11 щодо ОСОБА_5 та проведення стосовно нього курсу необхідного стаціонарного лікування. Проведеною перевіркою встановлено і підтверджено, що лікування ОСОБА_5 проводилося відповідно до медичних показів лікар здійснив хірургічне втручання, санацію, проводив огляди і перев`язки. ОСОБА_5 дійсно потребував екстреного надання медичної допомоги, оскільки це загрожувало різними ускладненнями. ОСОБА_11 , провівши лікування, видав ОСОБА_5 належно оформлену та завірену довідку, проте не зареєстрував її в журналі реєстрації, чим порушив порядок видачі документів, і саме за це йому було оголошено догану.

Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту свідка ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку судово медичної експертної комісії, дослідженого при апеляційному розгляді, при огляді 18 грудня 2019 року ОСОБА_5 із застосуванням ультрафіолетової лампи та предметного скла, виявлено шкіряний рубець розмірами 1,2 x 0,2 см. Встановлена локалізація та характер свідчать про те, що він є наслідком загоєння рани, та виник в термін від одного до багатьох років. Ймовірність виникнення зазначених рубцевих змін в результаті хірургічної маніпуляції 05 лютого 2018 року з приводу видалення гострого гнійного аксілярного лівобічного гідроденіту не виключається, що узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 про проведення обвинуваченому хірургічної операції та відповідного курсу післяопераційного періоду.

За таких обставин твердження прокурора про використання ОСОБА_5 завідомо підробленого документа не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначено в судовому засіданні при апеляційному розгляді свідком ОСОБА_11 , дані у вказаній довідці щодо лікування ОСОБА_5 є повністю достовірними та правдивими.

Матеріалами справи, а також дослідженими в судовому засіданні доказами, не підтверджено прямого умислу ОСОБА_5 , який не має медичної освіти і не обізнаний з порядком видачі медичних довідок, у використанні завідомо неправдивого документа, так само як і не доведено, що довідка № 171 від 12.02.2018 року видана КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» про перебування ОСОБА_5 на лікуванні в період з 05 по 12 лютого 2018 року є завідомо підробленою, оскільки інформацію, яка зазначена в довідці, суд вважає правдивою, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 та матеріалами кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Колегія суддів, оцінюючи наявні докази у провадженні з точки зору достатності, належності та допустимості, а також той факт, що інших доказів апеляційному суду не надано, вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, вчинене ОСОБА_5 , а оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, підстав для скасування якого не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 26 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3