Справа № 302/908/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2021смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,
з участю: секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурор ОСОБА_3 ,
представник органу пробації ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР №0000038 від 21.03.2021 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою (9 класів), не одруженого, раніше судимого вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.06.2021 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 125 ч.1, 128 ч.1 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт на 240 годин (покарання станом на час винесення вироку відбуте повністю), зазначена судимість не знята і не погашена, не працюючого, - обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИ В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 10.08.2021, біля 17.00 години, знаходячись біля входу в будинок АДРЕСА_1 по місцю проживання, затіяв словесну сварку із громадянином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , який в той час також знаходився біля вказаного будинку в ході якої, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопивши металеву сокиру наніс один удар лезом сокири в область лівої нижньої кінцівки потерпілому ОСОБА_6 .
В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №108/м від 11.08.2021 спричинив ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани верхньої третини лівої гомілки, які виникли від дії гострого краю, рубаю чого предмету, яки м могла бути сокира по ударному механізму дії. По давності вкладаються в час події, яка мала місце 10.08.2021 року. Вищевказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21 дня і по цій ознаці відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_5 встановлені обставини,які повністю відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, а також вину в учиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся і підтвердив ці обставини в своїх показах.
Обвинувачений також пояснив свої дії тим, що потерпілий прийшов на його подвір`я в нетверезому стані і розпочав з ним сварку з приводу конфлікту обвинуваченого з мамою. Під час цього і штовханини між ними обвинувачений не стримався і виганяв з подвір`я потерпілого, а потім кинув в його бік сокиру, яка потрапила потерпілому в ногу і цими діями було спричинено потерпілому поранення. Після цього він відразу ж почав надавати потерпілому допомогу і вжив заходів щоб його доставили в лікарню для обробки поранення.
Обвинувачений просить надати йому повторний шанс для виправлення і призначити покарання у виді громадських робіт і запевнив, що відбуде це покарання та не допустить подібного в майбутньому.
Потерпілий також визнав вищезазначені встановлені обставини за змістом обвинувального акту і подав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності у спрощеному порядку.
Судом було постановлено розгляд зазначеного обвинувального акту провести в спрощеному кримінальному судовому провадженні з викликом обвинуваченого, його захисника і прокурора в судове засідання.
Згідно з положеннями статті 349 ч.З КПК України суд постановив за згодою всіх учасників судового кримінального провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо встановлених обставин, які ніким не оспорюються і роз`яснив наслідки цієї процесуальної дії, і обмежився допитами обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують обвинуваченого і доповідь представника органу пробації.
Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке мало місце за кваліфікуючими ознаками:
умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (стаття 125 ч.2 КК України).
За вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 підлягає покаранню.
Обираючи вид і розмір покарання за вчинене кримінальне правопорушення, виходячи з альтернативної санкції статті 125 ч.2 КК України, суд зважає на таке.
Зазначене кримінальне правопорушення статтею 12 КК України віднесено до кримінального проступку. Спричинення легкого тілесного ушкодження характеризується умисною формою вини. Це кримінальне правопорушення не потягнуло за собою значущих наслідків для потерпілого з урахуванням його вищезазначеної позиції в справі.
Обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого, суд визнає його розкаяння і повне визнання ним вини.
Обставин, які б обтяжували відповідальність обвинуваченого, суд не встановив і такі не зазначені в обвинувальному акті.
Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який не має постійного місця праці,не має сім`ї, проживає один з мамою похилого віку. Обвинувачений з місця проживання органом місцевого самоврядування характеризується негативно як особа, яка схильна до вживання алкогольних напоїв та створення конфліктів на цьому ґрунті. Згідно з інформаційною довідкою органу поліції обвинувачений також характеризується як особа, схильна до кримінальних правопорушень у вигляді спричинення побоїв, а саме: обвинувачений в минулому в 2015,2016, 2019,2020 притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з насильством, зокрема за статтями 125 ч.1, 126 ч.1, 126-1 ч.1 КК України. Натомість кримінальні провадження стосовно обвинуваченого закривались судом на підставі відмови потерпілих від приватного обвинувачення та у зв`язку з примиренням.
ОСОБА_5 має не погашену судимість. Вищезазначені відомості стверджують про його схильність до конфліктів із спричиненням потерпілих тілесних ушкоджень, тобто характеризують з негативної сторони.
Згідно доповіді представника органу пробації обвинувачений визнаний особою, яка схильна до повторного вчинення кримінальних правопорушень з високим ступенем ризику . Натомість представник органу пробації повідомив, що ОСОБА_5 належно, дисципліновано відбував покарання у виді громадських робіт і якісно виконуючи обсяг суспільно-корисних робіт за місцем свого проживання. Усвідомив свої дії під час складання досудової доповіді, а тому його недоцільно карати реальною ізоляцією від суспільства. Така ж інформація наявна в характеристиці обвинуваченого за місцем проживання,яка складена старостою села Лісковець.
З огляду на позицію потерпілого в справі .пропозицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання ОСОБА_5 у виді громадських робіт на максимальний строк відповідно до санкції статті 125 ч.2 КК України, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що застосування до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі реально є занадто суворими покараннями з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої покарання обставини, та відсутності наслідків від кримінальних правопорушень.
Найбільш доцільним покарання для обвинуваченого з метою його виправлення суд вважає покарання у виді громадських робіт, яке передбачено статями 125 ч.2 КК України на максимальний строк за санкціями цих норм кримінального закону. Це переконання суду ґрунтується також на тому, що інші більш м`які покарання є неспроможними для застосування. Зокрема, штраф є занадто м`яким покаранням до особи обвинуваченого і також виконання такого може бути утруднено,бо обвинувачений не має постійного місця праці. З цієї ж підстави неможливо застосувати до обвинуваченого і покарання у виді виправних робіт.
Суд бере до уваги, що сторони кримінального провадження і орган пробації дійшли до спільного переконання, що найбільш доцільним покаранням для ОСОБА_5 є відбуття громадських робіт. Суд погоджується з такою пропозицією і вважає, що строк цього покарання має бути максимальним згідно з станцією цього виду, яка передбачена в статті 125 ч.2 КК України.
Цивільного позову не заявлено. Речових доказів для повернення чи звернення в користь держави або знищення не має. Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався і клопотання про його застосування до набрання вироком законної сили не заявлялось.
Керуючись статтями 373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 ч.2 Кримінального кодексу України і призначити покарання 240 годин
громадських робіт.
Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, згідно з ч.3 статті 349 КПК України, не допускається.
Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1