ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/281/22 Справа № 201/8245/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000606 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жданівка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді 80 годин громадських робіт.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 31.07.2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилин перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .
Далі ОСОБА_8 , перебуваючи у вищевказаному місці у вищевказаний час, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення легкого тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи на відстані 1 метру напроти ОСОБА_7 умисно кулаками обох своїх рук наніс приблизно 2-3 удари в область обличчя, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців- на верхній повіці лівого ока в проекції внутрішнього кута з переходом на нижню повіку на всьому протязі та на проекцію гайморовою пазухи ліворуч, на верхній повіці правого ока в проекції внутрішнього кута з переходом на нижню повіку на всьому протязі та на проекцію гайморовою пазухи праворуч, на спинці по центру та праворуч; двох внутрішньо-шкіряних крововиливів в лобно-скроневій області ліворуч з переходом на волосисту частину голови, на передній черевній стінці ліворуч у нижньому відділі; 14-ти саден на спинці носу по центру, по задній та зовнішній поверхням лівого ліктьового суглобу, по задній поверхні правого передпліччя, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають скороминущі наслідки.
Вказаними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2021 року змінити. Призначити ОСОБА_8 покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вигляді 200 годин громадських робіт.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що даний вирок є занадто м`яким, а тому підлягає зміні.
Апелянт зазначає, що при цьому поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що потерпілий ОСОБА_7 є інвалідом другої групи, не твердо стоїть на ногах і будь-який поштовх може призвести до непередбачуваних наслідків. Крім того, засуджений ОСОБА_8 під час скоєння кримінального проступку перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зауважує, що ОСОБА_8 неодноразово приходив до нього додому, влаштовував скандали, що мало наслідком виклик поліції, і взагалі, як вважає потерпілий, ОСОБА_8 неодноразово вчиняє аналогічні кримінальні проступки.
На думку потерпілого ОСОБА_7 покарання у виді 80 годин громадських робіт є недостатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів, натомість покарання у вигляді 200 годин громадських робіт було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання.

Під час апеляційного розгляду потерпілий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Обвинувачений заперечував проти задоволення даної апеляції.
Прокурор вважав за необхідне вирок суду залишити без змін.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, кваліфікація його дій та фактичні обставини кримінального провадження в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються. Потерпілим даний вирок оскаржується тільки в частині призначення покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Параграфом 1 глави 30 КПК України регламентовано порядок проведення спрощеного провадження щодо кримінальних проступків.
Як витікає з приписів ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до обвинувального акта, складеного 13.08.2021 року дізнавачем сектору дізнання ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та затвердженого прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_10 , ОСОБА_8 обвинувачується за ч.1 ст.125 КК України, у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.
Як убачається з наданих матеріалів, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 було розглянуто судом у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження у відповідності до вимог статей 381-382 КПК України, оскільки обставини, встановлені органом досудового розслідування, не оспорювалися обвинуваченим та його захисником, що підтверджується заявою від 13.08.2021 року, в якій обвинувачений ОСОБА_8 в присутності захисника адвоката ОСОБА_11 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, зазначив про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України, а також про згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (Т.1 а.п.6-7).
Таким чином, на думку колегії суддів судом першої інстанції вищевказані вимоги закону були дотримані.
Що ж стосується апеляційних доводів потерпілого щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального проступку та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Конституційний суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щире каяття як обставину, що пом`якшуює покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Тож, в даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах ч.1 ст. 125 КК України, а саме 80 годин.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані по особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги потерпілого про наявність підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, а саме у вигляді 200 годин громадських робіт колегія вважає необґрунтованими, оскільки судом у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Крім того, згідно зі ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Статтею 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Також у відповідності до вимог ст.. 421 КПК України щодо недопустимості погіршення правового становища обвинуваченого, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Таким чином, виходячи з системного аналізу вищенаведених норм чинного кримінального процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості змінити вирок суду, на що є посилання в апеляційній скарзі потерпілого, оскільки застосування більш суворого покарання погіршує становище обвинуваченого, і з огляду на вищевикладені норми закону, в даному випадку суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок, а не змінити вирок, на що є посилання в поданій потерпілим апеляції.
Оскільки відповідно до вимог ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, апеляційна скарга потерпілого не може бути задоволена.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4