печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000978, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Печерського районного суду м. Києва надійшов вказаний обвинувальний акт.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Захисник у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти призначення провадження до судового розгляду.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, дійшов наступних висновків.
Частиною 2 ст. 291 КПК України визначений перелік відомостей, який має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування.
Відповідно до положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Водночас обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не відповідає вищезазначеним вимогам.
Так, згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Крім того, формулювання обвинувачення має бути викладено таким чином, щоб чітко були зазначені основні обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Отже, розгляд справи без встановлення події кримінального правопорушення є неможливим, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі ухвалення судом виправдувального чи обвинувального вироку, у мотивувальній частині вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, що пред`явлене особі. При цьому, в обвинувальному вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України).
Обвинувальний акт, що надійшов до суду, не містить чіткого (конкретного) викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які згідно положень ст. 91 КПК України та з огляду на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, зазначену в обвинувальному акті, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Так, в обвинувальному акті, а саме у формулюванні обвинувачення а. с. 3, 4, не зазначено час, місце вчинення кримінальних правопорушень, зокрема і кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Водночас місце вчинення кримінальних правопорушень має вирішальне значення для визначення підсудності здійснення вказаного кримінального провадження, оскільки згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України у разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Також у формулюванні обвинувачення не зазначено, кому саме та за яких обставин було пред`явлено (тобто використане) завідомо підроблене посвідчення водія.
Отже, висунуте обвинувачення є неконкретним, не містить посилання на всі обставини, що підлягають доведенню у кримінальному провадженні з огляду на положення ст. 91 КПК України, обвинувачення сформульоване абстрактно.
Варто зазначити, що зі змісту ч. 2 ст. 337 КПК України, а також ст. 338 КПК України, вбачається, що зміна прокурором обвинувачення, шляхом якої можуть бути усунуті вказані недоліки під час судового розгляду, є його правом, а не обов`язком, і будь-які процесуальні важелі спонукання прокурора до реалізації такого права судом під час судового розгляду, чинним КПК України не передбачено. До того ж, з огляду на положення ст. 26 КПК України, вказане є порушенням принципу диспозитивності, що є неприпустимим.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Отже, єдиним законним процесуальним важелем для усунення недоліків є повернення обвинувального акта, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Таким чином, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, який не відповідає вищенаведеним вимогам закону, може призвести до порушення правил підсудності, а також позбавить можливості суд, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, прийняти законне і обґрунтоване рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 314, 369 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000978, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1