Єдиний унікальний номер: 379/443/21
Провадження № 1-кп/379/75/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження № 0000603, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не військовозобов`язаного, з базовою загальною середньою освітою, раніше судимого:

- 04.10.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 24.04.2012 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- 29.11.2012 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 198 КК України до арешту строком 4 місяці. Звільнений 08.05.2013 року з Березанської ВК № 95 Київської області по відбуттю строку покарання;

- 26.11.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04 квітня 2021 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , в якій мешкав потерпілий ОСОБА_10 , де разом з останнім та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вживали алкогольні напої. В цей час у ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_10 , виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні кухні, умисно наніс потерпілому один удар долонею правої руки в область обличчя, після чого потерпілий ОСОБА_10 пішов до приміщення спальної кімнати разом з ОСОБА_5 .. Далі ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , знаходячись у приміщенні спальної кімнати вищевказаної квартири, діючи умисно, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, наніс ОСОБА_10 множинні удари руками та ногами з область обличчя та тулуба, після чого ОСОБА_5 схопив ОСОБА_10 за верхній одяг, а саме за капюшон його кофти та, застосовуючи фізичну силу, витягнув останнього з приміщення квартири та залишив потерпілого у приміщенні під`їзду вказаного будинку.

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з переломами ребер та ушкодженням правої легені, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер у приміщенні Комунального некомерційного підприємства Таращанської міської ради «Таращанська міська лікарня».

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні під час виконання судом вимог статті 348 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) не визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 121 КК України, та під час його допиту показав, що у той день, маючи намір познайомитись з батьком своєї дівчини ОСОБА_12 , близько 10-11 години приїхав з нею та її батьком ОСОБА_13 до квартири останнього. Постукали у двері ніхто не відчинив, тому батько відімкнув квартиру своїм ключем. В квартирі був ОСОБА_14 , який у той час піднімався з дивану. ОСОБА_14 був одягнутий у штани, кофту з капюшоном, з-під низу якої виглядала майка. Крові чи якихось тілесних ушкоджень на ОСОБА_14 не було, начебто був синець на обличчі, почувався він нормально. Він ( ОСОБА_15 ) пішов з ОСОБА_14 на балкон, де вони розмовляли щодо необхідності ОСОБА_14 виселитись із цієї квартири. На цю розмову його ніхто не уповноважував, але напередодні ОСОБА_12 розмовляла з ОСОБА_14 щодо виселення з квартири, оскільки вони (обвинувачений та ОСОБА_12 ) мали намір туди заселитись. На балконі вони обоє випили по дві 30-ти грамові чарки горілки, а потім пішли на кухню. ОСОБА_14 сидів на стільці біля вікна, ОСОБА_11 і ОСОБА_16 також сиділи, а він стояв. Спочатку вони разом вживали алкоголь, потім ОСОБА_17 почали говорити ОСОБА_14 про те, що він має виселятись із квартири. Розмова на кухні тривала близько 30 хвилин. ОСОБА_14 просив пожити ще, але вони відмовили. Після цього ОСОБА_14 схопив зі столу ніж і почав «стрибати» з ним на них. Могилко спіймав його руку і вибив ніж, після чого виштовхнув ОСОБА_14 руками з кухні, штовхаючи в область «живіт-спина-плечі». ОСОБА_14 впав на підлогу і лежав там деякий час. Потім ОСОБА_14 встав, пішов у ванну, вмився (чому вмивався пояснити не зміг), чимось витерся, вийшов у коридор та пішов у кімнату. Він ( ОСОБА_15 ) у цей час стояв в коридорі, потім пішов слідом за ОСОБА_14 . Чи пішов у кімнату ще хтось сказати не може, можливо, ОСОБА_18 . Він ( ОСОБА_15 ) казав ОСОБА_14 збирати речі і виселятись, але той почав роздягатися зняв штани і шкарпетки, ліг на диван, вкрився та розвернувся до нього спиною. Після цього він ( ОСОБА_15 ) 3-4 рази штовхнув ОСОБА_14 правою ногою по спині в область сідниць, взяв рукою за капюшон кофти, стягнув з дивана та витяг (виволочив) із квартири на коридор. ОСОБА_14 при цьому не пручався, під час волочіння перебував у сидячо-лежачій позі на сідницях. ОСОБА_14 із квартири він ( ОСОБА_15 ) виволочив сам, йому ніхто не допомагав, щоб ОСОБА_11 чи ОСОБА_16 наносили удари потерпілому він не бачив. У подальшому вони утрьох викинули ОСОБА_14 на коридор його речі. Потім вже приїхали матір і сестра потерпілого, поліція та швидка. Він ( ОСОБА_15 ) не роздивлявся ОСОБА_14 , чи були на ньому якість тілесні ушкодження чи кров сказати не може, але поводився і почувався потерпілий нормально, з квартири у швидку йшов самостійно. Обвинувачений вказав, що був одягнутий у спортивний костюм сіро-синього кольору та кросівки «Меррел». Ці речі у нього вилучили працівники поліції при врученні підозри. Відповідаючи на питання пояснив, що кров потерпілого на його одязі могла опинитись після того, як він знімав з шафи скручений матрац, що був у крові ОСОБА_14 . Фото своїх рук робив тому, що матір потерпілого одразу почала його звинувачувати у побитті ОСОБА_14 , тому він вважав за необхідне підтвердити їх неушкодженість. До того дня він з ОСОБА_14 знайомий не був, ніколи його не бачив. Того дня ОСОБА_12 прибирала тільки на кухні до конфлікту. Після конфлікту з ОСОБА_14 до прибуття поліції він з квартири на двір не виходив. Виселення потерпілого з квартири у такий спосіб, як він зробив, вважає у тій ситуації нормальним. Заявив, що він не винен у цьому злочині, йому немає у чому розкаюватись.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 , винуватість ОСОБА_5 у скоєнні вказаного злочину повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів, а саме: показаннями потерпілої, свідків, документами, у тому числі протоколами слідчих дій та доданими до них матеріалами фотозйомки та відеозйомки, висновками експертиз, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка під час її допиту в судовому засіданні повідомила, що її син ОСОБА_10 близько двох років винаймав житло у ОСОБА_19 і вони удвох жили в квартирі останнього. 04 квітня 2021 року о 09-30 год. їй зателефонувала ОСОБА_20 і сказала, що з квартири, де мешкає син, чутно крики. Вона зателефонувала синові, однак той не відповідав. Тоді вона зателефонувала ОСОБА_21 , слухавку взяла його дочка ОСОБА_12 і сказала, що вони вживають алкоголь. Вона запитала ОСОБА_16 , чи немає бійки, чи не побитий її син, на що остання заперечила, але потім заговорив ОСОБА_22 , який сказав: «Воно тут лежить побите, чого не знаю». Після цього вони разом із дочкою поїхали із села, де перебували, в ОСОБА_23 та прибули на місце близько 14-00 години. З-за будинку від сміттєвих баків вийшли ОСОБА_22 та ОСОБА_12 . Одяг на Могилкові спереду був мокрий. Її син ОСОБА_10 лежав у загальному коридорі в під`їзді на матраці в одному носку, трусах і футболці. На ногах у нього була кров, очі запухлі (запливші), з рота і носа йшла кров, йому було дуже погано. Вони підняли ОСОБА_10 , повели його в кімнату. Могилко поводив себе агрессивно, не хотів, щоб вони заходили в кімнату, махав руками, казав не викликати поліцію. На той час ОСОБА_15 не заперечував, що це він побив її сина, сказав, що ОСОБА_10 погрожував його жінці ОСОБА_12 ножем. При цих словах ОСОБА_16 дістала із кишені свого білого пальта складний ніж і показала його. На це вона (потерпіла) дала Могилкові ляпаса по обличчю. ОСОБА_11 при цьому сміявся і вказував на ОСОБА_24 . Весь одяг її сина був викинутий на коридор, а його куртку, кросівки та мобільний телефон вони хотіли забрати в рахунок оплати за оренду квартири. Однак, боргу за оренду не було, оскільки вона сама напередодні заплатила ОСОБА_21 . Вона (потерпіла) викликала поліцію і швидку допомогу. Коли приїхала швидка і лікарі оглядали сина він не міг підвести руки, щоб зняти футболку, на спині у нього були крововиливи. Приїхала поліція. Вона із сином поїхала у лікарню, де за результатом обстеження у сина виявили пошкодження легені та ребер. Лікар сказав, що сина треба везти в лікарню у Білу Церкву на МРТ, але у дві години ночі він помер. Зазначила, що зі слів сина його били всі: ОСОБА_25 , ОСОБА_24 і ОСОБА_26 , вона говорила це слідчому, однак, останній зауважив, що працівникам поліції і у своїй заяві ОСОБА_10 вказував тільки на ОСОБА_15 . Відповідаючи на питання, потерпіла зазначила, що їй не відомо про конфлікти між її сином і ОСОБА_13 . Пояснила, що до того дня вона не була знайома із ОСОБА_15 , але при цьому впевнена, що говорила телефоном саме із ним і це саме він сказав їй: «Воно лежить на коридорі побите», оскільки голоси інших співрозмовників були їй знайомі. Син дійсно говорив їй про те, що йому необхідно шукати собі інше житло, оскільки в квартирі мають намір жити дочка ОСОБА_19 ОСОБА_12 зі своїм співмешканцем ОСОБА_27 . Однак, ОСОБА_11 дозволив синові пожити у квартирі ще певний час (т.1, а.с.128-130).

- показаннями свідків сторони обвинувачення:

Свідок ОСОБА_28 суду показала, що вона є рідною сестрою загиблого ОСОБА_10 і дочкою потерпілої ОСОБА_7 .. 04.04.2021 матері подзвонила ОСОБА_29 і повідомила, що у квартирі, де живе брат, відбувається бійка, сусіди скаржаться на крики і шум. Вони зателефонували брату, але той не відповідав. Тоді вони зателефонували ОСОБА_30 , з яким разом у квартирі мешкав ОСОБА_10 , він повідомив, що приїхали його родичі, будуть заселятись до квартири. Матір запитала, чи може брат пожити у квартирі до вівторка, ОСОБА_31 відповів, що може, але до обіду середи він має виїхати. На запитання про те, де ОСОБА_10 , відповіла ОСОБА_12 , яка сказала, що вони на кухні «п`ють по 100 грам». Через деякий час матір знову зателефонувала братові, але слухавку зняли і мовчали, ніхто не відповідав. Тоді матір зателефонувала ОСОБА_21 , слухавку взяла ОСОБА_12 , яка сказала, що ОСОБА_25 ( ОСОБА_10 ) випив 100 грам і лежить. На запитання, чи він не побитий, ОСОБА_26 відповіла, що ні. Але оскільки телефон був увімкнений на «голосний зв`язок», в цей момент вона почула слова ОСОБА_15 , який сказав: «Вот оно тут лежит, переступаем». Після цього ОСОБА_11 сказав матері, що речі брата викинуті на коридор, а потім слухавку вихопив ОСОБА_32 і сказав, що ОСОБА_10 лежить побитий, бо до його жінки «хапав ніж». Вони з матір`ю викликали таксі і поїхали на квартиру до брата. Під`їхавши побачили, як із-за будинку вийшла ОСОБА_12 і ОСОБА_22 . Піднялись до кватири і побачили, що ОСОБА_10 лежить на матраці в коридорі у одному носку, трусах і футболці, навколо валяються речі. У брата були закривавлені очні яблука, у носі і роті кров, обидва ока і усе обличчя запливші, забиття на лобі. ОСОБА_11 сказав їм забирати брата. Вони підняли ОСОБА_10 і повели в квартиру, але ОСОБА_15 їх не пускав, керував усіма присутніми. Вони з матір`ю почали з`ясовувати, хто і чому побив ОСОБА_10 , на що ОСОБА_22 сказав: «Он моей женщине угрожал ножом. Надя, покажи». Після цих його слів ОСОБА_12 дістала із кишені білого пальта, в якому вона була одягнута, складний сріблястий ніж. Від ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та Наді відчувався різкий запах горілки. Могилко постійно зачіпав їх, хотів битися, на що матір дала йому ляпаса. Вона викликала поліцію та повідомила, що її брата побили, викликали швидку. Вони з матір`ю переодягли брата, одягли на нього штани і кофту. Він не міг підвести руки, коли знімали футболку побачили забиття у нього на спині. З носа у брата йшла кров, але ОСОБА_15 , не пускав їх у ванну кімнату, яка була підозріло чисто прибрана, тільки доріжка була в крові та лежала збоку замотана. ОСОБА_10 жалівся, що у нього дуже болить голова, ніс. Коли брат подивися на ОСОБА_33 , він сказав, що знайде його в Білій Церкві і знаком схрещених пальців рук пригрозив йому тюрмою. Могилко ОСОБА_24 був одягнутий у сірий спортивний костюм, спереду його одяг був мокрий, вона припускає, що він запирав свій одяг від крові брата і одразу прямо говорила йому про це. Належний її брату мобільний телефон лежав на підвіконні, на ньому були засохші краплі крові, ОСОБА_15 говорив, що телефон «буде в рахунок квартплати». Лікарі, які перші приїхали на місце, оглянули ОСОБА_10 і одразу повезли його в лікарню. В нього було виявлено пошкодження ребра і легені. У брата ОСОБА_10 з ОСОБА_11 завжди були нормальні стосунки, конфліктів між ними не було, але поведінка ОСОБА_34 того дня була для неї неочікувана (т.1 а.с.162-164).

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що ОСОБА_35 вона знала два з половиною роки. Він жив у них в батьківській хаті. Хата була на дві половини і він жив у одній половині, а брат її чоловіка ОСОБА_11 в іншій. До ОСОБА_35 ніколи не було жодних претензій щодо проживання та оплати за житло, вона охарактеризувала його виключно з позитивного боку, він завжди був охайний, в його половині будинку завжди було чисто і прибрано, він дбав за господарством. У кінці жовтня 2020 року її чоловік продав хату і купив братові ОСОБА_21 квартиру по АДРЕСА_3 . За спільною домовленістю ОСОБА_11 забрав ОСОБА_10 жити із собою в квартиру. На яких умовах, за яку оплату вона не знає. 01.11.2020 вони перевезли брата чоловіка в квартиру і більше з ним не спілкувались. 28.03.2021 вони з чоловіком вирішили навідати брата і приїхали до його квартири. Постукали, двері їм відчинив ОСОБА_10 , вони зайшли, у квартирі було чисто і охайно. На їхнє запитання ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_11 вийшов, на даний час його вдома немає. Поспілкувавшись 5 хвилин, вони вийшли з квартири, спустились донизу і зустріли біля під`їзду сусіда на ім`я ОСОБА_36 , який, дізнавшись що її чоловік є братом сусіда зверху ОСОБА_17 , попросив у чоловіка про всяк випадок номер телефону. Більше вони до тієї квартири не ходили. 04.04.2021 о дев`ятій дев`ятій тридцять ранку на мобільний телефон чоловіка подзвонив ОСОБА_36 та повідомив, що у квартирі брата відбувається бійка, чутно рух меблів, крики. Оскільки вони на той час були не в ОСОБА_23 можливості приїхати на місце не було. Чоловік зателефонував братові ОСОБА_21 , трубку взяла його дочка ОСОБА_26 , передала телефон батькові. На питання чоловіка що там у них відбувається ОСОБА_11 відповів, що у них все добре, ОСОБА_26 прибирає в квартирі, бо її занедбав ОСОБА_14 . Після цієї розмови вона зателефонувала матері ОСОБА_10 ОСОБА_37 та розповіла про дзвінок сусіда. Близько чотирьох годин дня їм передзвонила ОСОБА_38 чи її дочка і розповіла про те, що ОСОБА_10 сильно побитий, перебуває в лікарні. Потім ОСОБА_39 зателефонувала вночі і сказала, що ОСОБА_10 помер. Повідомила, що конфліктів між ОСОБА_10 і братом її чоловіка ОСОБА_11 не було (т.1 а.с.159-161).

Свідок ОСОБА_40 суду показав, що він є рідним братом ОСОБА_19 , восени 2020 року братову купили квартиру по АДРЕСА_3 , де він мешкав разом із ОСОБА_41 . 28.03.2021 вони з дружиною заїхали до брата на квартиру, двері їм відчинив ОСОБА_14 . У помешканні був порядок, але брата вдома не було. Коли вони спустились і вийшли з під`їзду, до них підійшов сусід ОСОБА_42 , який попросив у нього номер телефону, оскільки в квартирі над ним «живуть ненадійні хлопці». 04.04.2021 йому зателефонував ОСОБА_36 і повідомив, що у квартирі зверху щось робиться, літають меблі, шум, крики, чоловічий голос кричав: «Кидай заточку, ще чого не хватало». Він зателефонував брату, відповіла його дочка ОСОБА_26 , яка передала телефон батькові. Він (свідок) запитав, що робиться в квартирі та попередив, що сусіди викликали поліцію. Брат відповів, що нічого не сталось, у нього все нормально. Надя, коли почула про поліцію, сказала: «Давайте бігом убирайте, бо поліція їде». Після цього брат сказав, що передає трубку ОСОБА_24 . Він (свідок) знав, що дочка брата ОСОБА_26 співмешкає з ОСОБА_24 . ОСОБА_24 йому сказав: «Все добре, ОСОБА_25 успокоїли, я його дуже швидко успокоїв, він на мене писать не буде, і я на нього теж». Відповідаючи на питання свідок повідомив, що він завжди спілкується по мобільному телефону через «голосний зв`язок», його дружина мала чути всю цю розмову (т.1 а.с.161, 162).

Свідок ОСОБА_43 суду показав, що він проживає по АДРЕСА_4 . Його квартира розташована на першому поверсі, а в квартирі, що розташована поверхом вище безпосередньо над ним під номером 9 проживали двоє чоловіків ОСОБА_14 і ОСОБА_17 . У цій квартирі регулярно траплялись шумні застілля, які продовжуються і на даний час. 4 квітня цього року о сьомій пів восьмої годині ранку почався шум з квартири над ним. Шум був сильний, чувся гуркіт, ненормативна лексика. Близько дев`ятої ранку він вийшов з квартири на вулицю, вікно у сусідів було відчинено, було добре чутно галас, декілька голосів. Він зателефонував до брата власника сусідської квартири та повідомив йому про ситуацію, після чого сів у авто та поїхав у власних справах. Повернувся близько обіду, у дворі вже стояв автомобіль поліції і швидка допомога. Він піднявся на другий поверх, побачив на сходах якісь речі, підійшов до дверей сусідської квартири, там стояли поліцейські і далі його не пропустили. До квартири сусідів він не заходив. Тоді він дізнався, що побили ОСОБА_14 . Хто йому не відомо (т.1 а.с.198).

Свідок ОСОБА_44 суду показала, що вона проживає у АДРЕСА_3 . У їхньому спільному коридорі на другому поверсі розташовані 4 квартири, в тому числі і квартира АДРЕСА_5 , де з листопада 2020 року мешкали ОСОБА_10 та ОСОБА_45 .. У квітні 2021 року в обідній час вона почула шум у спільному коридорі. Чула чоловічий голос, який кричав: «вставай, забирайся звідси, давай гроші за квартиру». Вона не виходила із квартири, не дивилась у вічко, але припускає, що це саме ОСОБА_10 лежав у коридорі, а ОСОБА_15 його проганяв. В коридор виходила сусідка ОСОБА_46 , яка усе бачила і також говорила чоловікам піти з коридору, бо мають прийти діти. До цієї ситуації голосу ОСОБА_47 вона ніколи не чула (т.1 а.с.156, 157).

Свідок ОСОБА_48 , 1941 р.н., суду показав, що він проживає по АДРЕСА_6 . В квартирі живе один, в силу похилого віку часто знаходиться в лікарні, має проблеми із пам`яттю. Навесні, поки він лежав у лікарні, в квартиру АДРЕСА_5 заселились нові власники і там відбувся якийсь конфлікт. Сам він нічого не бачив, йому про подію розповіла сусідка з квартири АДРЕСА_7 , яка була свідком того (т.1 а.с.243).

Свідок ОСОБА_49 суду показала, що вона проживає по АДРЕСА_8 з чоловіком і трьома дітьми, не працює, доглядає дітей. Навесні, точної дати не пам`ятає, в денний час, близько 12-13 години, діти йшли надвір гуляти і повідомили їй, що на коридорі під їхніми дверима валяються речі. Вона вийшла на коридор і побачила купу речей та побитого чоловіка, який лежав під стінкою на матраці, вкрившись ковдрою. Цей чоловік знімав кімнату у квартирі навпроти під номером 9. Чоловік був практично роздягнутий, в одній шкарпетці, трусах і футболці чи кофті. Капюшона на його одязі вона не бачила. Обличчя чоловіка було запухше, під носом була кров, на носі подряпина, він не міг самостійно встати з підлоги, лежав мовчки, від нього відчувався запах алкоголю. Біля чоловіка на коридорі стояла миска, в якій лежали джинси у воді. Двері в квартиру АДРЕСА_5 були відчинені, при вході столи власник квартири ОСОБА_25 , обвинувачений та його жінка. Вони почали бігати та метушитись, пояснювали їй (свідку), що виселяли цього чоловіка зі своєї квартири. Вона обурилась таким способом виселення і сказала викликати цьому чоловікові швидку. Через годину-півтори приїхали родичі чоловіка його матір і сестра, швидка допомога та поліція. Протягом цього часу чоловік лежав на підлозі в коридорі. Вона не бачила, щоб обвинувачений або його жінка виходили з квартири на двір, проте, вона не знаходилась в коридорі постійно, а лише періодично виходила спостерігати за ситуацією. В квартиру АДРЕСА_5 вона того дня не заходила. Вона не пам`ятає в чому був одягнутий ОСОБА_15 , але крові на ньому не бачила. В її (свідка) присутності жінка обвинуваченого фотографувала його руки, щоб засвідчити, що вони не мають пошкоджень. Могилко тоді казав: «Дивіться, у мене цілі руки». Крові в коридорі вона також не бачила. Шуму напередодні події не чула, оскільки в її власній квартирі троє дітей, які постійно шумлять (т.1 а.с.244, 245).

Свідок ОСОБА_50 суду показав, що він працює інспектором СРПП відділення поліції №2 Білоцерківського РУП. Восени 2021 у денний час, точного часу і дати він не пам`ятає, на «102» надійшов виклик про заподіяння тілесних ушкоджень по вулиці Повітрофлотській. Вони з напарником ОСОБА_51 виїхали на місце. По прибутті побачив на коридорі розкидані речі, одяг, сумку. В квартирі були потерпілий, його матір, обвинувачений, його співмешканка і батько співмешканки, медичні працівники. Підійшли до потерпілого, почали з`ясовувати, що сталось, але він нічого не пояснював, сказав, що його побив обвинувачений ОСОБА_15 , як це сталось не казав. На потерпілому бачив тілесні ушкодження: він весь був побитий, садна на обличчі, на тілі. Обвинувачений ОСОБА_15 пояснював, що у них з ОСОБА_14 відбулась сутичка, вони «потягалися» і ОСОБА_15 за капюшон викинув потерпілого з квартири, бо той мав виселитись, йому давали час, але він цього не зробив. Обвинувачений говорив, що потерпілий кинувся на його дівчину з ножем. Він (свідок) бачив на кухні на столі кухонні ножі, інших ножів не бачив. На потерпілому ОСОБА_14 одяг був змінений, він був одягнутий в кофту без капюшона і штани. Свідок зазначив, що на одязі ОСОБА_15 в районі живота була замита пляма бурого кольору, він припускає, що крові, але чого точно не знає, руки ОСОБА_15 не були збиті. В квартирі був безлад, при вході в квартиру на підлозі були сліди крові. Медичні працівники оглянули потерпілого і повезли у лікарню. Участі у складанні процесуальних документів він (свідок) не приймав (т.1 а.с.157-159).

Свідок ОСОБА_52 суду показав, що він працює на посаді поліцейського об`єднаної територіальної громади Білоцерківського сектору взаємодії з громадами ГУ НП в Київській області. У квітні 2021 року, точної дати не пам`ятає, вдень, близько 15 години він прибув за викликом швидкої медичної допомоги за адресою по АДРЕСА_3 . В квартирі були лікарі, потерпілий, ОСОБА_15 , його співмешканка, її батько. Потерпілий сидів на ліжку в кімнаті квартири та мав явні ознаки побиття: тілесні ушкодження на обличчі, голові, синці на тулубі. На ньому були штани, футболка і спортивна куртка. В ході опитування лікарів з`ясував, що потерпілий потребує госпіталізації, оскільки є підозра на перелам ребер і закриту черепно-мозкову травму. Ним було встановлено, що між ОСОБА_15 і потерпілим стався конфлікт щодо проживання останнього в квартирі. В ході цього конфлікту ОСОБА_15 намагався викинути потерпілого з квартири, бійка була у той час, коли ОСОБА_15 виштовхував потерпілого з квартири, бив в голову і тулуб. Він бачив, що одяг на ОСОБА_15 - футболка і штани містять запрані плями, ймовірно крові. При опитуванні потерпілого, останній повідомив, що його побив ОСОБА_15 , рукою показав механізм нанесення ударів. Вони повідомили ОСОБА_15 , що він підозрюється у побитті потерпілого. ОСОБА_15 підтвердив факт конфлікту, говорив, що взяв потерпілого за шиворот і кинув на підлогу в коридор, викидав його речі, але побиття заперечував. Аналогічні пояснення давали співмешканка ОСОБА_15 та її батько. В квартирі у ванній кімнаті в раковині були сліди крові. На кухні на столі лежали ножі, які він (свідок) попросив прибрати. Під час надання пояснень ОСОБА_15 нічого не повідомляв про ніж у потерпілого. Протоколів допиту він не складав, відібрав у всіх письмові пояснення і повідомив про подію в чергову частину (т.1 а.с.219, 220).

Свідок ОСОБА_53 суду показав, що він працює на посаді оперуповноваженого Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області. У квітні цього року за дорученням слідчого ним було проведено допит ОСОБА_14 по факту отримання останнім тілесних ушкоджень. Допит здійснювався наступного дня після події у лікарні. ОСОБА_14 повідомив, що він винаймав квартиру у ОСОБА_19 . 4 квітня до квартири приїхали власник, його дочка і зять. Вони сіли снідати, всі вживали алкоголь. ОСОБА_14 сказали виселятись із квартири, на що він відповів, що йому немає куди виселятись, попросив декілька днів для того, щоб підшукати собі житло. У зв`язку із цим виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_15 наніс удати по тілу ОСОБА_14 . Потерпілий повідомив свідку, що ОСОБА_15 бив його руками і ногами по усьому тілу, побиття відбувалось у квартирі. Візуально він (свідок) бачив у ОСОБА_14 синці на обличчі, ушкоджені око, губа, подряпини. В ході допиту лікаря свідку стало відомо, що у потерпілого перелом ребер (т.1 а.с.199).

Свідок ОСОБА_54 суду показала, що вона працює фельдшером в обласному Центрі екстреної медичної допомоги. Після обіду їм надійшов виклик про побиття чоловіка, отримання травм по вулиці Повітрофлотській. Вони приїхали на місце, піднялись на другий поверх, зайшли в квартиру, в кімнаті на дивані сидів чоловік. У нього на обличчі було «місиво», набряк: зламаний ніс (вивернутий набік), розбиті губи, з носа йшла кров. Потерпілий їм сказав: «Чого ви сюди приїхали, я сам розберуся», хто його побив не казав, від госпіталізації відмовлявся. Коли його роздягнули побачили на тілі багато крововиливів по усьому тулубу, гематоми на спині зліва під лопаткою, на руках, зверху на ключиці, при пальпації грудної клітини виявили ознаки переламу ребер. Вони умовили чоловіка поїхати в лікарню. Він погодився, але на ноші лягати відмовився, бо казав, що сидіти йому легше, ніж лежати. Сам вийшов із квартири, на сходах йому допомагала матір. Вони доправили потерпілого до лікарні і передали черговому лікарю. В квартирі, крім потерпілого, був власник, обвинувачений і дівчина. Всі вони були випивші. В одній кімнаті разом із потерпілим був власник квартири, який був у досить сильному стані алкогольного сп`яніння. З пояснень власника квартири вона зрозуміла, що потерпілого побили, виселяли з квартири і викинули з другого поверху. Хто це зробив не сказав. Обвинувачений в цей час був у коридорі; у чому він був одягнутий, чи була на його одязі кров або сліди запраних плям від крові, чи кров на підлозі вона не бачила, оскільки не звертала на це увагу, так як була зосереджена на потерпілому. Поки вони їхали до лікарні потерпілий не падав, не ударявся, нападів у нього не було (т.1 а.с.245, 246).

Свідок ОСОБА_55 суду показав, що він працює лікарем- травматологом у Таращанській міській лікарні. Під час його чергування у приймальне відділення лікарні надійшов потерпілий зі скаргами на болі в грудній клітині. Первинним оглядом він встановив у хворого травму грудної клітини і підшкірну емфізему, що є ознакою ушкодження легень і свідчить про тяжке тілесне ушкодження. У зв`язку із цим він викликав для консультації чергового хірурга. Хворий був у свідомості, при огляді свідомість не втрачав, чи були у нього якісь інші тілесні ушкодження, кров не пам`ятає. Потерпілий говорив, що його побили у нього вдома на Повітрофлотській, хто побив не казав. З потерпілим була його матір - жінка, яка наразі присутня в залі суду. Чи була у хворого при поступленні черепно-мозкова травма сказати не може, оскільки потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, а цей стан перешкоджає одразу виявити закриту ЧМТ. У подальшому пацієнт був госпіталізований у хірургічне відділення лікарні і його лікуванням займався лікар-хірург. Відповідаючи на запитання свідок повідомив, що з тими тілесними ушкодженнями, які мав потерпілий, він міг пересуватись (т.1 а.с. 192-194).

Свідок ОСОБА_56 суду показав, що він працює завідуючим хірургічним відділенням Таращанської міської лікарні. Близько півроку тому у прийомне відділення лікарні звернувся потерпілий ОСОБА_14 зі скаргами на болі грудної клітини. Пацієнта оглянув черговий травматолог і викликав його для консультації. Потерпілий повідомив, що його побили у приміщенні під час застілля, хто саме не говорив. За результатом огляду хворому був виставлений діагноз: перелом ребер, підшкірна емфізема. Рентгенологічне дослідження підтвердило наявність перелому ребер, ушкодження легені виявлено не було. Пацієнт був у стані середньої важкості, йому було рекомендоване стаціонарне лікування, він був госпіталізований у хірургічне відділення. Наступного дня пацієнт був дообстежений, йому було повторно проведено рентгенологічне дослідження, ознак ушкодження легень не виявлено. Рентгенологічне дослідження проводила лікар ОСОБА_57 . В подальшому у хворого почались епілептичні напади, внаслідок яких він неодноразово падав, був у збудженому стані, стан середньої важкості. Для консультації був запрошений лікар-невропатолог. Встановили, що до цього хворий не перебував на обліку у невропатолога з приводу епілепсії, матір пацієнта повідомила, що раніше подібних нападів не було, набряк головного мозку знімали медикаментозно. Пацієнт був направлений на КТ грудної клітини та голови, однак, напередодні увечері його стан різко погіршився, він впав у кому і вночі настала зупинка дихання і серця. Свідок зазначив, що одразу при поступленні у потерпілого вже була підшкірна емфізема, що вказує на наявність ушкодження легень. Однак, на рентгені ушкодження не виявили. Це можливо за умови, що ушкодження мало місце, але було невеликим (т.1 а.с.194-196).

Свідок ОСОБА_58 суду показав, що він працює лікарем-хірургом у Таращанській міській лікарні. Перебуваючи на чергуванні він стикався з потерпілим, бачив його матір, яка нині перебуває в залі суду. Він не був лікуючим лікарем цього хворого, але під час чергування неодноразово заходив до нього, оскільки пацієнт перебував у такому стані, що потребував нагляду. Точно тілесних ушкоджень на пам`ятає, але пацієнт був після побиття (т.1 а.с.196, 197).

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що він є власником квартири АДРЕСА_9 . З 01.11.2020 року він з ОСОБА_41 разом переїхали в цю квартиру, ОСОБА_14 винаймав у нього житло. До лютого 2021 року вони мешкали разом, а потім він у квартирі з`являвся рідко, ОСОБА_14 жив у квартирі один. 4 квітня цього року близько 9 години ранку він зі своєю дочкою ОСОБА_12 та ОСОБА_22 приїхали до квартири. Двері їм відчинив ОСОБА_14 , який був одягнутий у футболку і труси. Він помітив, що у ОСОБА_14 подряпаний ніс, але ходив він по квартирі нормально, на здоров`я не скаржився. Вони пішли на кухню і почали готувати сніданок. На кухні було чисто, слідів попереднього застілля на столі не було. Під час сніданку на кухні між ОСОБА_14 і ОСОБА_15 почався конфлікт, під час якого він та його дочка ОСОБА_16 були присутні. ОСОБА_14 сказали виселятись із квартири, а він заявив ОСОБА_15 , що той в цій квартирі ніхто і схопив зі столу розкладний залізний ніж. Могилко вибив ніж із рук ОСОБА_14 і вивів його з кухні в кімнату. ОСОБА_14 сказали збирати речі і виселятись з квартири, на що той відповів, що йому немає куди виселятись і він нікуди не піде. ОСОБА_14 сидів на ліжку у кімнаті і викрикував нецензурну лайку, на що до квартири зайшли сусіди ОСОБА_59 і ОСОБА_60 . Він (свідок ОСОБА_11 ) бачив, як ОСОБА_15 підійшов до ОСОБА_14 , стягнув його за футболку з ліжка на підлогу і витяг з квартири на коридор. При ньому (свідкові) ОСОБА_15 не наносив удари ОСОБА_14 , дав тільки два копняки, викидаючи із квартири. Після цього ОСОБА_15 викинув ОСОБА_14 на коридор подушку і ковдру. Свідок ствердив, що ОСОБА_14 фізично дужіший за ОСОБА_15 , крупніший. Як обвинуваченому вдалось витягти ОСОБА_14 із квартири свідок пояснити не зміг. В подальшому він (свідок) зателефонував матері ОСОБА_14 , було викликано поліцію. Після приїзду поліції ОСОБА_14 встав з підлоги, одягнувся, слідів крові ні на ньому, ні в квартирі не було, але якість речі, рушник, вилучались. До приїзду поліції ОСОБА_16 в квартирі не прибирала. Чому викликали швидку допомогу ОСОБА_14 свідок пояснити не зміг. На запитання свідок відповів, що під час проведеного за його участі слідчого експерименту він усе розказав і показав правильно. Зазначив, що він має нормальні стосунки із братом ОСОБА_61 , останній не має підстав його оговорювати (т.1 а.с.200, 201).

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що 04.04.2021 вони із ОСОБА_15 приїхали до її батька ОСОБА_19 знайомитись. Забрали батька з роботи і поїхали в його квартиру по АДРЕСА_3 . Приїхали близько 10-11 голини ранку, батько відчинив двері квартири своїм ключем. У квартирі був ОСОБА_62 , вони ймовірно його розбудили. У якому стані він був, чи тверезий, чи ні вона сказати не може, але ходив по квартирі нормально, твердо стяв на ногах, був одягнутий у штани і кофту з капюшоном темного кольору. За два тижні до цього візиту вона приїздила в квартиру і попереджала ОСОБА_14 про те, щоб він шукав собі інше житло, оскільки вона має намір сюди заселятись. Того дня він попросив ще два дні пожити в квартирі, але вона відмовила. Протягом двох годин, може більше вони утрьох батько, ОСОБА_15 і ОСОБА_14 сиділи на кухні і вживали алкоголь, сама вона пила слабоалкогольний напій. На кухонному столі лежав розкладний ніж, ОСОБА_14 схопив його і почав розмахувати у повітрі. Могилко заламав ОСОБА_14 руку і вийняв цей ніж. ОСОБА_14 сказав, що нікуди з квартири не піде, пішов у кімнату і сів на диван. ОСОБА_15 пішов до нього, взяв за капюшон кофти і витяг ОСОБА_14 з квартири на коридор. Свідок ствердила, що ОСОБА_15 не наносив ОСОБА_14 ударів, хоча вона не була з ними у кімнаті і не бачила, що там відбувалось. Після цього вони з ОСОБА_15 винесли на коридор подушку і ковдру, зібрали речі ОСОБА_14 і також винесли їх на коридор. ОСОБА_14 знаходився на коридорі 20-30 хвилин. Вона чула як на коридор вийшла сусідка і сказала ОСОБА_14 одягнутись, оскільки він був у трусах. ОСОБА_14 ліг під стінкою і прикрився ковдрою. При цьому свідок не змогла пояснити куди ділись штани, в які був одягнутий ОСОБА_14 , коли вони прийшли до квартири, і чому її батько вказує на те, що ОСОБА_14 був одягнутий у футболку і труси. Вона зазначила, що ОСОБА_14 дійсно крупнішої статури, ніж ОСОБА_15 , але він був у більшій ступені алкогольного сп`яніння. Свідок ствердила, що вона не прибирала того дня у квартирі, крові ніде не було, ніякі речі з квартири не вилучали. ОСОБА_14 під час події не кричав, нецензурно не лаявся, ніхто із сусідів до квартири не заходив. Чому ОСОБА_14 викликали швидку допомогу пояснити не змогла. Відповідаючи на питання щодо показань під час слідчого експерименту за її участі в ході досудового розслідування заявила, що тоді давала показання під тиском працівників правоохоронних органів. Водночас, вона нікуди з цього приводу не зверталась, вказати, хто саме їй погрожував та чинив на неї тиск не змогла (т.1 а.с.201-203).

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до якого за повідомленням від 04.04.2021 внесено 05.04.2021 о 10:28:39 відомості до ЄРДР за №0000603 із правою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України (т.2 а.с.1);

- рапортом старшого інспектора-чергового ВП № 2 (м.Тараща) Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_63 від 04.04.2021, з якого вбачається, що 04.04.2021 о 14 год 31 хв до ЧС відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП від оператора служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_28 , про те, що 04.04.2021 близько 14 год 20 хв в АДРЕСА_2 , побили знайомого чоловіка. Виїздом ГРПП на місце, вказане заявником, було зібрано матеріали для подальшого розгляду справи. У відомостях про осіб, учасником події зазначено ОСОБА_5 , інформація про осіб інших категорій відсутня (т.2 а.с.2);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), складеного о/у СРЗПВ ВКП Білоцерківського РУП ОСОБА_64 04.04.2021. Зі змісту заяви вбачається: у п.1 «Обставини події» вказано: «04.04.2021 близько 10-00 год. в АДРЕСА_2 ОСОБА_22 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 »; у п. 5 «Чи бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення і може її впізнати» вказано: « ОСОБА_22 ». Заява містить власноручний запис «Записано вірно», підпис, прізвище ОСОБА_10 , дата 04.04.2021 (т.2 а.с.3 на звороті);

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 05.04.2021, в якому останній зазначив, що вже близько місяця проживав у АДРЕСА_2 , де винаймав квартиру в ОСОБА_19 . Так, 04.04.2021 близько 09-00 год ОСОБА_65 разом зі своїм зятем ОСОБА_66 прийшли до вищевказаної квартири де разом сіли снідати та вживати горілку. В ході спілкування ОСОБА_65 та ОСОБА_67 почали говорити щоб він виселявся з їх квартири. На даному ґрунті в них виникла сварка та бійка між ним та ОСОБА_68 , в ході якої останній почав наносити йому удари руками та ногами по всьому тілу. ОСОБА_65 його не бив, а тільки кричав словесно. По факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 було доставлено до Таращанської ЦРЛ (т.2 а.с.5 та на звороті, а.с. 6);

- протоколом огляду місця події від 06.04.2021, що проводився з 02:40 год. до 03:10 год., з якого вбачається, що об`єктом огляду є палата № 12 Таращанської ЦРЛ, яка знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 66, м. Тараща Київської області (2-й поверх адмінбудинку, хірургічне відділення), огляд проводився у присутності двох понятих, спеціаліста, проводилася фотозйомка, відповідно до протоколу додано ілюстративну таблицю з місця події. Згідно з цим протоколом під час огляду місця події було виявлено з правої сторони палати на ліжку, труп ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у лежачому положенні на спині, обличчям до верху. Нижні кінцівки прямі, зігнуті частково в ліктьових суглобах. Очі трупа закриті, ротова порожнина частково відкрита. На обличчі чисельні садні рани. Під правим та лівим оком наявні садна бурого кольору, більше виражено з лівої сторони обличчя. На верхній кінцівці лівій та правій наявні підшкірні крововиливи бурого кольору. Грудна клітина та тулуб вкриті численними крововиливами (підшкірними). Наявна садна бурого кольору. Зі слів лікаря ОСОБА_69 в ОСОБА_10 підтверджені переломи ребер 3, 4, 7, 8, 9, 10 з права. Труп одягнено в футболку сірого кольору, труси синього кольору. Грудна клітина на дотик має перелами ребер. Кінцівки рук та ніг, кістки черепа на дотик цілі. Носова перегородка на дотик має хруст, що свідчить про перелом. З місця огляду нічого не вилучено. Протокол зачитано в голос, зауважень та доповнень не було (т.2 а.с.7 та на звороті, а.с. 8-10);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 63, яке видане 06.04.2021 судово-медичним експертом ОСОБА_70 , яким останній засвідчив, що на підставі розтину ним визначена послідовність патологічних процесів (станів), які призвели до смерті ОСОБА_10 та встановлена така причина смерті: а) шок; б) закрита травма грудної клітки з ушкодженням правої легені (т.2 а.с.11 та на звороті);

- протоколом огляду трупа від 06.04.2021 з ілюстративною таблицею, що проводився з 09:15 год. до 10:20 год., з якого вбачається, що об`єктом огляду був труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у приміщенні моргу КНП ТМР «Таращанська МЛ», що розташований за адресою: вул. Шевченка, 66, м. Тараща Київської області, огляд проводився у присутності двох понятих, за участю спеціаліста - судово-медичного експерта ОСОБА_71 , а також за участю ОСОБА_72 із застосування цифрової фотокамери. Згідно з цим протоколом під час огляду трупа ОСОБА_10 виявлено наступні ушкодження: навколо очей крововиливи, крововиливи на верхніх кінцівках, крововиливи (синці) на передній частині грудної клітини та животі, синець на правому стегні, набряк верхньої губи. В подальшому в ході розтину виявлено: перелом 6, 7, 8 ребер справа з пошкодженням нижньої долі правої легені, діафрагми, кров у правій плевральній порожнині, перелом 7 ребра зліва, розрив капсули печінки, сліди крові в передній порожнині, субдуральна гематома. Під час огляду трупа здійснено зрізи нігтів з правої та лівої руки трупа ( ОСОБА_14 ) упаковано до двох паперових конвертів змиви з правої та лівої руки трупа ( ОСОБА_10 ) упаковано до двох паперових конвертів, відібрано зразок букального епітелію ОСОБА_10 , також дактилоскопічного ОСОБА_10 (т.2 а.с.16-21);

- висновком експерта № 63 судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_10 , 1978 р.н., проведеної 06-07.04.2021 судово-медичним експертом ОСОБА_70 , згідно підсумків якого під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 встановлено, що смерть останнього настала від закритої травми грудної клітки з переломами ребер та ушкодженням правої легені, що призвело до шоку. На це вказують результати судово-медичного дослідження трупа: субдуральний крововилив; численні переломи ребер справа та зліва з розривом правої легені; розрив діафрагми справа; черезкапсулярний розрив печінки; кров в правій плевральній та черевній порожнинах; нерівномірне кровонаповнення міокарда; понижене кровонаповнення внутрішніх органів; рідкий стан крові; набряк легень та головного мозку. Перелом кісток носа. Синці та садна на обличчі, тулубі, верхніх кінцівках та правому стегні. Тілесні ушкодження (синці та садна, перелом кісток носа), виявлені при судово-медичному дослідженні трупа, виникли від дії тупого предмета (ів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень і не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Тілесне ушкодження у вигляді субдуральної гематоми виникло від дії тупого предмету, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Тілесне ушкодження у вигляді перелому ребер з ушкодженням правої легені, правого купола діафрагми та розрив капсули печінки мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Всі вище описані тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту та при падінні з дивана з положення лежачи, про що свідчить характер та локалізація ушкоджень. Всі вище описані тілесні ушкодження могли утворитися від дії рук та ніг людини, по давності можуть відповідати 04.04.2021р. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_10 , етиловий спирт не виявлено (т.2 а.с.14, 15 та на звороті);

- протоколом огляду місця події від 06.04.2021, що проводився на підставі заяви з 12:30 год. до 13:45 год. в присутності двох понятих, за участю власника приміщення ОСОБА_11 та спеціаліста ОСОБА_72 , з якого вбачається, що об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_9 , яка складається з однієї кімнати (№ 1), кухні (№ 2) санвузлу (№ 3), та балкону (№ 4). Огляд проводився у присутності двох понятих, за участю спеціаліста та власника квартири ОСОБА_11 з проведенням фотозйомки, відповідно до протоколу додано ілюстративну таблицю з місця події. Згідно з цим протоколом під час огляду місця події було виявлено та вилучено: штани (оливкового) кольору типу (вельвет), на яких, на задній частині, на відстані близько 20 см від поясу знаходились плями бурого кольору в кількості 5 штук, круглої форми, які було поміщено до спецпакету № SUD3038700. У ванній кімнаті на відстані близько 60 см над бачком туалету наявна сушилка (батарея) металева, на одній із яких виявлено плями бурого кольору. З даної сушилки за допомогою марлі (бинту) та води для ін`єкції було здійснено змив та поміщено до паперового конверту. На підлозі з правої сторони від входу виявлено особисті речі, на яких наявні плями бурого кольору, а саме: на рушнику (полотенці) для підлоги ванни та на доріжці сірого кольору, які поміщено до (картонної) паперової коробки (т.2 а.с.22-36);

- протоколом отримання речей та документів від 06.04.2021, згідно якого підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника було передано слідчому кросівки чорного кольору, штани синього кольору, кофту синього кольору з написом «Off white» (т.2 а.с. 58);

- протоколом огляду речей від 30.04.2021 з фото-таблицею, у якому зафіксовано проведення огляду штанів сіро-синього кольору «Off white», спортивної кофти сіро-синього кольору «Off white», штанів болотного кольору, кросівок «Merella», ганчірки прямокутної форми та рушника. Під час огляду на штанах болотного кольору спереду та ззаду з лицьової сторони виявлені переривчасті помарки та нашарування речовини сірого та сіро-коричневого кольору різної форми та величини. На підошві кросівка «Merella» на праву ногу, в передній та середній частині виявлено нашарування речовини темно-сірго кольору невизначеної форми з нечіткими контурами розміром 4,5х4,5 см та розміром 0,8х1,5. Ганчірка бувша у використанні, сильно забруднена, наявні ознаки перебування у воді; рушник бувший у використанні, забруднений, місцями наявні масивні накладення жовтого кольору (т.2 а.с. 203-208);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.04.2021, з використанням технічних засобів фіксації «Panasonic HC-V260» з цифровим носієм інформації та доданим флеш-накопичувачем з відеозаписом слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого останній відтворив дії і обстановку події та показав, що 04.04.2021 він приїхав з дочкою і зятем ОСОБА_24 на квартиру по вулиці Повітрофлотській. Прийшов ОСОБА_73 (так свідок постійно називає потерпілого ОСОБА_14 ) і почав чіплятись до зятя, хапав ножа. Зять вибив у нього ніж. ОСОБА_14 пішов у кімнату та ліг на диван. Зять ОСОБА_24 пішов до нього в кімнату. Він (свідок) також пішов слідом і бачив, як зять пнув наніс три чи більше удари носком ноги в тулуб потерпілого. Під час слідчого експерименту свідок відтворив ці удари та продемонстрував, як обвинувачений ОСОБА_15 наносив удари носком правої ноги в область правої частини тулуба ОСОБА_74 зону від нижніх ребер до правого бедра. Показав, що ОСОБА_10 лежав на спині головою до дверей, ногами до вікна, повернутий правою частиною тулуба до обвинуваченого. Після нанесення ударів ОСОБА_15 взяв ОСОБА_14 руками за обидві ноги, стягнув чи скинув з дивана на підлогу та витягнув за ноги обличчям догори з квартири на коридор. Свідок не бачив, щоб ОСОБА_15 наносив ОСОБА_14 удари руками, але ствердив, що обвинувачений певний період часу знаходився в кімнаті з потерпілим сам на сам, тому ОСОБА_15 міг наносити ОСОБА_14 удари руками і ногами так, як розповідав потерпілий, оскільки він (свідок) всього не бачив. Стверджував, що ні він (свідок), ні його дочка потерпілого не били (т.2 а.с. 37-41);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.04.2021 з використанням безперервного відеозапису на відеокамеру «Panasonic HC-V260» та доданим флеш-накопичувачем з відеозаписом слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , в ході якого остання відтворила дії і обстановку події та показала, що 04.04.2021 вони з батьком та чоловіком ОСОБА_24 приїхали у квартиру по АДРЕСА_3 квартирі знаходився квартирант ОСОБА_75 , якого вони хотіли виселити із квартири, казали йому забирати речі, а він не хотів цього робити і (дослівно з відеозапису): «трохи поплатився за це». Квартирант схопив ножа і почав на них кидатись. Чоловік забрав ніж. Тоді ще потерпілого не били. ОСОБА_24 рукою натиснув на його плече і від цього ОСОБА_25 сів на стілець. Батько кулаком правої руки наніс два удари в ліву верхню частину обличчя ОСОБА_25 . Свідок відтворила ці удари і показала місце їх нанесення в область лівої вилиці потерпілого. Удари були сильні, але ОСОБА_25 свідомість не втрачав, був у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_76 сидячи потягнувся рукою до горілки, на що ОСОБА_24 долонею правої руки дав йому два ляпаси: по одному по кожній щоці, а потім лівою рукою (але не кулаком) в праву частину голови. Цей удар був важчий, ніж ляпас. Після цього ОСОБА_76 пішов у кімнату. ОСОБА_24 пішов за ним. Свідок не бачила, що там відбувається. Бачила, як ОСОБА_25 пішов у ванну, звідти вийшов у спідній білизні: у кофті без штанів, та знов пішов у кімнату. Там вони були з ОСОБА_24 10 хвилин. Що саме там відбувалось вона не знає, особливих криків чи бійки вона не чула. ОСОБА_24 їй розповідав, що він стягнув ОСОБА_25 з кімнати за капюшон по підлозі та виставив за двері. Потім вони викинули на коридор його речі (т.2 а.с. 42-45).

- висновком експерта № 35/Д судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_10 , 1978 р.н., від 11.05.2021, згідно з яким встановлено, що смерть ОСОБА_10 , настала від закритої травми грудної клітки з переломами ребер та ушкодженням правої легені, що призвело до шоку. Тілесні ушкодження на голові, тулубі та кінцівках виникли від прямої дії травмуючої сили про що свідчить характер ушкоджень. Судово-медичних даних, які дозволяють судити в якій позі знаходився потерпілий та взаєморозташування потерпілого та нападника під час нанесення та заподіяння тілесних ушкоджень, немає. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг самостійно здійснювати активні дії. Смерть ОСОБА_10 , констатована в Таращанській міській лікарні в 2 години 06.04.2021р. (т.2 а.с.80 та на звороті);

- висновком експерта № 86 /початок 20.04.2021, кінець 27.04.2021/ з додатком за наслідками проведення судово-медичної експертизи фрагмента бинту зі змивом, який був вилучений при огляді місця події 06.04.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , яким встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. На фрагменті бинту зі змивом, вилученим при ОМП, який був надісланий на дослідження, в об. № 1, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в об. № 1 на фрагменті бинту, виявлений тільки антиген Н. Отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_10 (т.2 а.с.85 та на звороті, а.с. 86);

- висновком експерта № 87 від 19.04.2021 з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи штанів, які були вилучені при огляді місця події 06.04.2021, яким встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. На штанах, надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в об. № 4 по системі АВ0, антигени А, В, Н не були виявлені. На штанах в об. №№ 1-3, 5, надісланих на дослідження, кров не виявлена (т.2 а.с.87-89);

- висновком експерта № 88 /початок 20.04.2021, кінець 27.04.2021/ з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи ганчірки та рушника, які були вилучені при огляді місця події 06.04.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , яким встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. На ганчірці сірого кольору (за постановою - доріжка для підлоги), в об.№№1-4, рушнику з малюнком (за постановою - для підлоги), об.№№5-7; вилучених при ОМП, які були надіслані на дослідження, в об. №№ 1-5, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в об. № 4 на ганчірці сірого кольору, встановлена група О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, в об.№№1-3, 5 виявлений тільки антиген Н. Отже, дана кров могла походити від потерпілого гр. ОСОБА_10 .. На рушнику з малюнком, в об.№№6,7 кров не виявлена (т.2 а.с.90, 91).

- висновком експерта № 89 /початок 15.04.2021, кінець 23.04.2021/, за наслідками проведення судово-медичної експертизи кросівок ОСОБА_5 , які були особисто передані останнім 06.04.2021 та постановою слідчого визнані речовими доказами, встановлено, що на кросівку на праву ногу ОСОБА_5 в об.№№1,2, надісланому на дослідження, виявлена кров. Видова приналежність крові в об. №№1,2 не встановлена, так як ні з однією з преципітуючих сироваток, які вводились в реакцію, не було отримано позитивного результату. На кросівку на ліву ногу ОСОБА_5 в об.№№3,4, надісланому на дослідження, кров не виявлена (т.2 а.с.92, 93);

- висновком експерта № 90 від 23.04.2021 з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи кофти ОСОБА_5 , які були особисто передані останнім 06.04.2021 та постановою слідчого визнані речовими доказами, встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВ0. На кофті, в об. №№ 1,3, вилученій у ОСОБА_5 , надісланій на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0, в об. №№ 1,3, на кофті виявлений антиген Н, отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_10 .. На кофті, в об. №№2, 4, вилученій у ОСОБА_5 , надісланій на дослідження, кров не виявлена (т.2 а.с.94-96);

- висновком експерта № 91 від 23.04.2021 з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи штанів ОСОБА_5 , які були особисто передані останнім 06.04.2021 та постановою слідчого визнані речовими доказами, яким встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВ0. На штанах, в об. № 6, вилучених у ОСОБА_5 , надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ0, в об. № 6, на штанах виявлений антиген Н, отже, дана кров могла походити від потерпілого ОСОБА_10 .. На штанах, в об. №№ 1-5, 7-9, вилучених у ОСОБА_5 , надісланих на дослідження, кров не виявлена (т.2 а.с.97-99).

Суд визнає належними та допустимими вищенаведені докази вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що надані стороною обвинувачення. В ході судового розгляду обвинувачений та його захисник погодилися з наданими доказами з точки зору їх допустимості та належності, будь-яких клопотань з цього приводу суду не заявляли.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_5 передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів у інших учасників судового провадження не виникало зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд виходить з оцінки показань обвинуваченого в судовому засіданні у сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Обвинувачений, не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, визнає що в день події між ним та ОСОБА_10 стався конфлікт. Зазначає, що він не бив потерпілого, а лише штовхнув його рукою в область тулуба, від чого потерпілий впав, пізніше 3-4 рази штовхнув його правою ногою по спині в області сідниць, а в подальшому витяг (виволочив) потерпілого за капюшон кофти по підлозі з квартири на коридор, виселяючи його таким чином із помешкання. Захист вважає, що такі дії обвинуваченого не є заподіянням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень і від цих дій не могла наступити смерть ОСОБА_10 ..

Однак, така позиція захисту повністю спростовується сукупністю усіх вищенаведених доказів. Так, як сам обвинувачений, так і свідки очевидці події ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили суду, що в день події, коли вони прийшли до квартири АДРЕСА_9 , потерпілий ОСОБА_10 почував себе нормально, тілесних ушкоджень (крім подряпини чи-то синця на обличчі) він не мав, крові на ньому не було. Факт конфлікту, що тоді виник на побутовому ґрунті через намір виселити потерпілого з квартири, - також ними усіма підтверджується. Не оспорюється обвинуваченим і та обставина, що після конфлікту на місце події було викликано поліцію та швидку, потерпілого було оглянуто, зафіксовано тілесні ушкодження та направлено на кареті швидкої допомогу у лікарню. Зважаючи на те, що обвинувачений ствердив, що ніхто інший, крім нього, під час того конфлікту не наносив ударів потерпілому, - його показання про силу, кількість і локалізацію цих ударів є нелогічними і вочевидь неправдивими. Саме на обвинуваченого вказав у заяві про злочин і сам загиблий ОСОБА_10 ..

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_12 , наданих нею в судовому засіданні про те, що ОСОБА_5 не наносив ОСОБА_77 ударів. Показання свідка в цій частині суперечать показанням інших свідків, допитаних судом, об`єктивно виявленим у загиблого тілесним ушкодженням та їх локалізації, наведеним вище висновкам судово-медичних експертиз, а також ці показання ОСОБА_12 повністю суперечать даним, здобутим під час слідчого експерименту за її участі, під час якого свідок вільно, послідовно і впевнено розповіла та показала обставини події, жодних ознак тиску на ОСОБА_12 під час цієї слідчої дії на відеозаписі не зафіксовано, до правоохоронних органів щодо неправомірних дій працівників поліції вона не зверталась. Під час слідчого експерименту свідок показала, як ОСОБА_22 долонею правої руки дав ОСОБА_10 два ляпаси: по одному по кожній щоці, а потім наніс удар лівою рукою (але не кулаком) в праву частину голови. Також судом враховується та обставина, що свідок ОСОБА_12 підтвердила в судовому засіданні факт спілкування засобами телефонного зв`язку з обвинуваченим ОСОБА_5 під час його перебування в СІЗО, вона є його співмешканкою, а відтак, суд розцінює показання свідка в цій частині як неправдиві та направлені на сприяння ухиленню від кримінальної відповідальності обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

До показань свідка ОСОБА_11 , наданих ним в судовому засіданні, суд також ставиться критично, оскільки ці показання суперечать тим обставинам, що були встановлені під час слідчого експерименту за його участі. Водночас, сам ОСОБА_11 суду заявив, що під час слідчого експерименту він усе показав і розказав правильно, а там свідком було продемонстровано як ОСОБА_22 підійшов до ОСОБА_10 , який лежав на дивані, і наніс потерпілому три чи більше удари носком правої ноги в тулуб - зону від нижніх ребер до правого бедра.

Позиція захисту про те, що під час рентгенологічного дослідження грудної клітини потерпілого не було зафіксовано ушкодження легенів, а тому таке ушкодження від взаємодії із переламаними ребрами могло бути наслідком падіння ОСОБА_10 під час епілептичних нападів у лікарні, - повністю спростована поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_71 , допитаного в судовому засіданні за ініціативи захисту.

Так, експерт ОСОБА_78 , який проводив судово-медичні експертизи № 63 та № 35/Д, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, підтвердив свої висновки. Відповідаючи на запитання захисту ствердив, що всі описані у висновку тілесні ушкодження потерпілого стались одномоментно без розриву в часі: ребра були зламані при застосуванні сили (ймовірніше за все ногою), які пошкодили внутрішні органи (легені, печінку, діафрагму) це комплексне тілесне ушкодження. Отримати ушкодження внутрішніх органів через деякий проміжок часу після переламу ребер, внаслідок падіння потерпілий не міг. Враховуючи те, що було зламано тільки три ребра, отримати такі ушкодження внутрішніх органів при падінні з висти власного зросту чи при падінні з ліжка потерпілий не міг. Всі тілесні ушкодження були отримані потерпілим саме протягом 04.04.2021. Отримати такі тілесні ушкодження раніше (03.04.2021 чи ще раніше), або пізніше (05.04.2021) потерпілий не міг, про це вказують результати гістологічного дослідження. Закрита травма грудної клітини це тяжке тілесне ушкодження, з яким людина може прожити до двох діб, що і було у випадку з потерпілим. При цьому, з таким тілесними ушкодженнями людина може вчиняти активні дії. При проведенні експертизи ним (експертом) вивчалась історія хвороби, де були наявні рентгенологічні знімки, це описано в експертизі. Зазначив, що рентген це вторинне дослідження, він бачив усі ушкодження на власні очі при розтині. Описані у висновках тілесні ушкодження це результат гістологічних досліджень. Яка статура у тої людини, яка завдала тілесні ушкодження потерпілому у даному випадку не має значення.

Суд також не приймає аргумент захисту про те, що під час проведення судово-медичної експертизи № 63 експертом не досліджувався рентгенологічний знімок. Так, із мотивувальної частини висновку експерта № 63 (т.2 а.с. 14 на звороті) вбачається, що експертом вивчалась медкарта стаціонарного хворого №00696/129 на ім`я ОСОБА_10 , в якій указано те, що у потерпілого, крім усього іншого, було зафіксовано: «… Епілепсія з частими епіприступами; …проведена рентгенографія черепа…; На рентгенографії грудної клітини виявлені ушкодження перелом 5-8 ребер по ППЛ справа. Підшкірна емфізема м`яких тканин грудної стінки правої легені. …»

Крім того, із показань допитаної в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_79 встановлено, що вона працює лікарем-рентгенологом у Таращанській центральній районній лікарні і до її посадових обов`язків входить описання рентгенологічних знімків. Прізвище ОСОБА_14 вона не пам`ятає, однак, якщо він лежав на стаціонарі і йому робили рентген, - вона однозначно описувала його рентгенологічні знімки і все це чітко відображено в його медичній картці (т.2 а.с. 130-133).

Надаючи оцінку наданому суду стороною захисту доказу фото 1 «Зображення рук ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , 04.04.2021, бл. 15 год.», суд, керуючись положеннями ст.ст. 84, 85, 94, 99 КПК України, визнає цей доказ недопустимим.

Так, згідно ч.1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки (п.1ч.2 ст. 99 КПК). Згідно ч.3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа.

З наданого суду фотоматеріалу вбачається, що він є роздруківкою фотокопією зображення рук, що не є оригіналом. Сам фотоматеріал не містить дати його створення. Дата і час, а також приналежність рук саме обвинуваченому і свідку дописані власноруч захисником адвокатом ОСОБА_6 .. Відтак, на підставі наданого захистом фотоматеріалу суд не має можливості встановити наявність чи відсутність обставин, що мають значення для даного кримінального провадження.

Отже, дослідивши надані стороною обвинувачення вищенаведені докази суд дійшов висновку, що прокурором повністю і беззаперечно доведено, що дійсно мало місце умисне заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що потягло смерть останнього, що має ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Про вказане свідчить насильницький характер та механізм заподіяних потерпілому численних тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя у момент заподіяння та настання смерті саме від описаних в обвинуваченні тілесних ушкоджень, що підтверджено наведеним вище висновком експерта судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 ..

Вирішуючи питання наявності вини у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень суд бере до уваги, що під час конфлікту загиблий перебував у стані алкогольного сп`яніння, на що вказують як обвинувачений, так і свідки у справі.

Суд сприймає як правдиві показання обвинуваченого в тій частині, що виникнення конфлікту було деякою мірою обумовлене неправильною поведінкою самого потерпілого, який, не погоджуючись на виселення з квартири, схопив зі столу ніж та розмахував ним, що викликало у обвинуваченого певний емоційний стан, який як видно з матеріалів справи, перейшов в активну агресивну поведінку.

Водночас кількість, сила, локалізація та спосіб заподіяння ударів вказують на ставлення до вчинюваних ним дій як до умисних.

Виходячи з досліджених судом наведених вище висновків експертиз у сукупності з даними, зафіксованими у протоколах слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_80 та ОСОБА_12 , суд приходить до однозначного висновку, що тілесні ушкодження відповідної локалізації були завдані активними діями обвинуваченого, обумовленими прикладенням з його боку значної сили. Відтворений свідками ОСОБА_80 та ОСОБА_12 під час слідчого експерименту механізм заподіяння тілесних ушкоджень підтверджено показаннями допитаних в судових засіданнях свідків - медичних працівників та повністю узгоджується з висновками експерта.

Дослідивши усі вищевказані докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доказано як подію злочину так і винуватість ОСОБА_5 у його вчиненні, а дані ним показання суду щодо обставин та механізму вчинення злочину повністю спростовуються наведеними вище доказами. Вказані показання обвинуваченого суд оцінює критично. Посилання обвинуваченого на те, що кров потерпілого ОСОБА_10 потрапила на його одяг у той час, коли він переносив закривавлений матрац, суд до уваги не приймає, оскільки сам же обвинувачений, даючи показання суду, ствердив, що після конфлікту крові на потерпілому не бачив. Крім того, згаданий матрац не вилучався з місця події, наявність на ньому крові та її приналежність саме потерпілому ОСОБА_10 не встановлена і жодним доказом не підтверджується.

Даючи правову оцінку діям ОСОБА_5 з огляду на пред`явлене обвинувачення, а також аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу підсудного при скоєнні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує при цьому поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, предмет конфлікту, що став підґрунтям для подальших дій обвинуваченого, спосіб та знаряддя вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, ставлення до наслідків злочину і приходить до переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду цього кримінального провадження та його дії правильно кваліфіковані як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_5 , надані під час допиту, на переконання суду, хоча і були послідовними, не мали в собі суперечностей, в тому числі щодо обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, але є не логічними в частині його тверджень щодо непричетності його до наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_10 ..

Разом з тим, оцінюючи показання, надані суду потерпілою, свідками та експертом, суд виходить з відсутності, на переконання суду, підстав сумніватися в їх показаннях, оскільки ці показання були послідовними, логічними й узгоджувалися як між собою, так і з іншими дослідженими доказами, в тому числі з висновками експертів.

Зважаючи на наведене, суд не погоджується з твердженнями сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 та вважає, що докази у даному кримінальному провадженні у своїй сукупності беззаперечно, на думку суду, свідчать про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину. При цьому суд виходить з того, що КПК України не містить виключної вимоги щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі лише прямих доказів, у КПК України відсутня заборона щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності, зокрема й непрямих доказів, які, хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Так, норми статті 94 КПК України визначають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Як засвідчує судова практика, доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (зокрема, постанова Верховного Суду від 06.04.2021 р. у справі № 364/439/18).

Відтак, невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 суд розцінює як його намагання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки його вина доведена сукупністю наведених вище доказів.

Таким чином, зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, і кваліфікує такі дії за частиною 2 статті 121 КК України.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий умисний закінчений злочин, проти життя та здоров`я особи, посягнувши тим самим на найвищу в Україні соціальну цінність, гарантовану ст.ст. 3, 27 Конституції України. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді смерті потерпілого.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, судом встановлено, що він є громадянином України, народився в м. Біла Церква Київської області (т.2 а.с.101), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.105), на обліку у Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває (т.2 а.с.107), на військовому обліку військовозобов`язаних сержантів і солдат запасу в ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває (т.2 а.с.111), за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий (т.2 а.с.102), у 2019 році звільнився з місць позбавлення волі, алкоголем не зловживає, скарг від сусідів на його адресу не надходило, участі у громадському житті не приймає (т.2, а.с.112).

Обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, судом згідно статті 67 КК України визнається рецидив злочинів.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує вчинення ним тяжкого злочину за визначенням статті 12 КК України, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, бере до уваги особу винного, який свою вину не визнав, його позицію і поведінку в суді, спрямовану на підшукування найвірогідніших версій для уникнення відповідальності за скоєне, також суд враховує позицію потерпілої, яка просила застосувати до обвинуваченого найсуворіше покарання у виді максимального терміну позбавлення волі, посередньої характеристики за місцем реєстрації та проживання, а також приймає до уваги, те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, останній раз 26.11.2014 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, 12.09.2019 звільнений з місць позбавлення волі. Крім того, відносно ОСОБА_5 24.06.2020 направлено обвинувальний акт до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України та 26.11.2020 - обвинувальний акт за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України. Отже, обвинувачений вперто не стає на шлях виправлення та вчиняє нові злочини, а відтак правильних висновків для себе не робить.

Тому встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З огляду на усі вищевказані обставини у їх сукупності, відсутність пом`якшуючих та наявність однієї обтяжуючої покарання обставини, розмір покарання має бути ближчим до максимальної міри, передбаченої санкцією ч. 2 ст.121 КК України. На переконання суду, такий розмір покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 статей 69, 75 КК України судом не вбачається з огляду на наведені вище обставини.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_5 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту його затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (справа № 357/3726/21), тобто з 07 квітня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою суд вважає необхідним залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 17 лютого 2022 року включно.

Вчиненням кримінального правопорушення матеріальної шкоди не завдано; цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо стягнення процесуальних витрат на користь держави суд не вирішує за вимогами ст.124 КПК України по причині їх відсутності.

Питання щодо речових доказів суд вирішує за вимогами статті 100 КПК України.

Арешт майна підлягає скасуванню за вимогами ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись статтями 65-67, ч.5 ст.72, ч.2 ст.121 КК України, ст.ст. 100, 174, 337, 368-371, 373-376, 392-395, 532 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 20.12.2021.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 квітня 2021 року по 19 грудня 2021 року включно, виходячи з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 17 лютого 2022 року.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2021 року (ЄУН №357/3726/21, провадження № 1-кс/357/749/21), на штани оливкового кольору типу (вільвет) з речовиною бурого кольору, поміщені до спецпакету №SUD3038700, бинт (фрагмент марлі) з речовиною бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, рушник для підлоги ванни з плямами бурого кольору та доріжку сірого кольору з речовиною бурого кольору, поміщених до паперової картонної коробки.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2021 року (ЄУН №357/3726/21, провадження № 1-кс/357/748/21), на кросівки фірми «Merella» чорного кольору, які поміщено до спецпакету №7299407, штани синього кольору «Off white», кофту синього кольору «Off White», які поміщено до спецпакету № 7299406.

Речові докази:

штани оливкового кольору типу (вільвет) з речовиною бурого кольору, що поміщені до спецпакету №SUD3038700, та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили знищити;

бинт (фрагмент марлі) з речовиною бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили знищити;

рушник для підлоги ванни з плямами бурого кольору та дорожку сірого кольору з речовиною бурого кольору, які поміщено до паперової картонної коробки, та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили знищити.

кросівки фірми «Merella» чорного кольору, які поміщено до спецпакету №7299407, та знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП (Таращанського ВП Миронівського ВП) ГУНП в Київській області, - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 ;

штани синього кольору «Off white» та кофту синього кольору «Off White», які поміщено до спецпакету № 7299406, та знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП (Таращанського ВП Миронівського ВП) ГУНП в Київській області, - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Вирок проголошено 20.12.2021 о 08-30 годині негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуючий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1