ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1810/21 Справа № 204/8825/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000079 стосовно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Черкаський Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 362 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_8
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , строком до 60 днів, тобто до 08 січня 2022 року, з визначенням застави у розмірі 26 169 000 гривень та покладенням обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 362 та ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується долученими до клопотання, зібраними під час досудового розслідування процесуальними документами у їх сукупності.
Також, на думку слідчого судді, доведеними є ризики переховування від органів досудового розслідування або суду, знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий суддя вважав, що запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Під час вирішення питання про розмір застави, слідчий суддя врахував, що оскільки ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте, враховуючи, що справа має великий суспільний резонанс, злочин вчинено в сфері освіти та безпеки державного кордону України, вважав за необхідне визначити заставу у розмірі 11 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 26 169 000 гривень.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог КПК України та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог, захисник зазначає, що слідчий суддя не навів обґрунтування прийнятого рішення, а ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 196 КПК України, обмежившись загальними формулюваннями. Вважає, що єдиною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 стала тяжкість злочинів, інкримінованих останньому. Висновки слідчого судді про наявність ризиків і обґрунтованості підозри, не підтверджуються доказами, а є лише припущеннями. Такі докази не надані стороною обвинувачення, тому підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою.
Висновки слідчого судді про наявність ризику переховування ґрунтується виключно на тяжкості ймовірного покарання. На думку захисника, цей ризик спростовується тим, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме сім`ю, неповнолітню дитину, постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується з місцем проживання. Крім того, протягом двох останніх тижнів з`являвся на виклики до слідчого по повістці на допити, що вказує на належну процесуальну поведінку підозрюваного і відсутність ризику переховування. Також, ризик знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів і тиску на свідків не підтверджується документами, долученими до клопотання.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано майновий стан підозрюваного і необґрунтовано в ухвалі виключний випадок, чому слідчий суддя визначив такий надмірний розмір застави, який є для ОСОБА_8 непомірним розміром.
Зауважує, що підозрюваний ОСОБА_8 був взятий під варту за подіями, що мали місце починаючи з 2018 року, що не узгоджується з відповідною практикою ЄСПЛ.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі. Посилається на те, що в судовому засіданні слідчий суддя не досліджував матеріали, якими слідчий обґрунтовує підозру, тому висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 є безпідставними. Вважає, що ризик переховування ОСОБА_8 є необґрунтованим та стороною обвинувачення не надано доказів, що поведінка останнього свідчить про намір залишити місце проживання. Слідчим суддею не надано оцінки доводами захисту, зокрема про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який має малолітню дитину 2018 року народження, позитивно характеризується за місцем роботи, а також про стан його здоров`я. Також посилається на заздалегідь непомірний розмір застави, який встановлений слідчим суддею не для забезпечення виконання процесуальних обов`язків, а для того щоб отримувати підозрюваного під вартою.
Позиції учасників судового провадження.
Підозрюваний та його захисник підтримали апеляційні скарги та з підстав, викладених в скаргах, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжний західу вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на їх безпідставність, просив відмовити в їх задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг захисників, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, які є тотожними за змістом, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею не дотримані належним чином, а доводи захисників, викладені в судовому засіданні та в апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд частково обґрунтованими з огляду на таке.
Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.
Апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. ст. 196, 370 КПК України щодо вимог обґрунтованості і вмотивованості, а висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 332 КПК України є передчасними, оскільки не підтверджуються доказами, долученими до клопотання слідчого.
Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.
Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.
Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.
Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).
Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даноум випадку право на свободу.
Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання засобів та усунення перешкод, вчинене з корисливих мотивів.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК, характеризується діянням у виді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також в організації, керівництві, сприянні (наданням порад, вказівок, засобів або усуненням перешкод) незаконному переправленню осіб через державний кордон України.
З суб`єктивної сторони це кримінальне правопорушення може бути вчинено тільки умисно, оскільки особа, яка переправляє інших осіб через кордон, завідомо усвідомлює протиправність та безпідставність такого перетинання.
З тексту письмового повідомлення про підозру та долучених до клопотання документів, не слідує, що ОСОБА_8 вчиняв дії щодо студентів які не склали єдиний державний кваліфікаційний іспит інтегрований тестовий іспит «Крок 1», проте не були відраховані та продовжували навчання у ТОВ «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини», саме з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, таким чином усуваючи перешкоди в цьому, а не з будь-якою іншою метою.
До клопотання слідчого долучені протоколи допиту свідків, зокрема свідка ОСОБА_12 , які повідомляли, що відраховані студенти з інших ВУЗів України медичного спрямування переводяться на навчання до ТОВ «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини», здають академічну різницю та іспит «Крок 1», які носять формальний характер.
Той факт, що три студенти: громадяни Йорданії ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Лівії ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та громадянин Іраку ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 в період навчання у ТОВ «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» здійснювали перетин (в`їзд/виїзд) державного кордону України, не свідчить, що дії, які інкримінуються ОСОБА_8 , вчинені саме з метою усунення перешкод для цих осіб в незаконному перетині державного кордону.
Також, згідно відомостей, викладених в повідомленні про підозру, вищезазначені дії ОСОБА_8 вчиняв з корисливих мотивів та отримував за них грошові кошти, проте до клопотання слідчого не долучено доказів в підтвердження вказаних обставин. Свідки, які допитані під час досудового розслідування, пояснювали тільки про вартість навчання у ТОВ «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» і що питаннями оплати навчання займався ОСОБА_8 .
Стосовно обґрунтованості підозри ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 362 КК України, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_8 , як радник ректора ТОВ «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» дійсно був призначений відповідальним за внесення в Єдину державну електронну базу з питань освіти повних і достовірних відомостей та даних. Разом з тим, до клопотання слідчого не долучено документів, які б підтверджували, що ОСОБА_8 вносив відомості про відрахування, зарахування, переведення, складення студентами іспитів «Крок 1», без відповідних підстав (наказів, відомостей, табелів тощо).
Разом з тим, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України за ознакою несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в автоматизованій системі, вчинених особою, яка має доступ неї, вчинених повторно і що ОСОБА_8 може бути причетним до його вчинення, оскільки має такий доступ, підтверджується протоколом огляду відомостей, вилучених у ДП «Інфоресурс» (ЄДЕБО) від 01.11.2021; листом ДО «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» «Фармація» при МОЗ України» №1112/01-25 від 29.10.2021; протоколом огляду відомостей наданих ДО «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» «Фармація» при МОЗ України» від 02.11.2021, протоколами допитів свідків, долучених до клопотання.
Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування суд апеляційної інстанції зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (стаття 198 КПК України).
Стосовно наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 , перебуваючи не під вартою та усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Проте, окрім посилання на суворість покарання, яке передбачено санкціями інкримінованих статей, слідчий суддя не обґрунтував свої висновки, а тому ухвала слідчого в цій частині також є необґрунтованою та невмотивованою.
Як слідує з матеріалів, долучених до клопотання слідчого ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні протиправних дій, які були вчиненні в період часу з 24 листопада 2018 року по 11 березня 2021 року. Обушки в межах даного кримінального провадження проведені у жовтні 2021 року. Відомості вилучені у ДП «Інфоресурс» (ЄДЕБО) 01 листопада 2021.
Сторона захисту зазначала, що після проведення обшуків, ОСОБА_8 за викликами слідчого з`являвся на допити і зазначені твердження не спростовані стороною обвинувачення.
Враховуючи, що відомості та документи, які теоретично мав можливість знищити, спотворити, сховати ОСОБА_8 вже вилучені органом досудового розслідування під час обшуків, то такий ризик є явно необґрунтованим.
Також, суд апеляційної інстанції враховує, що після проведення обшуків та переходу у «відкриту» стадію кримінального провадження, ОСОБА_8 не вчиняв дії щодо переховування від органу досудового розслідування, про що свідчить особисте вручення йому письмового повідомлення про підозру, клопотання про застосування запобіжного заходу та його явка до слідчого судді для його розгляду.
Про не високий ризик переховування від органу досудового розслідування свідчить і міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 , які не отримали жодної оцінки в оскарженій ухвалі слідчого судді, який має постійне місце проживання, має дружину та малолітню дитину 2018 року народження.
Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), жодним чином не аргументований слідчим у клопотанні, у зв`язку з чим є явно необґрунтованим та безпідставним, а висновки слідчого судді про його існування формальними.
Разом з тим, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що для запобігання настання ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, який підтверджується показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , як слідує з протоколів їх допиту та забезпечення виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків підозрюваного (ст. 42 КПК України) то застосування запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні є доцільним.
Стосовно недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам ніж тримання під вартою.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд, перевіривши обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри за ч. 3 ст. 362 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі, враховує міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, доходить висновку, що для нівелювання встановленого ризику у виді впливу на свідків буде достатньо застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи і дозволить контролювати поведінку підозрюваного, тим самим в повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді та не отримали належної правової оцінки, що потягло необґрунтованість його висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у сумі 26 169 000 гривень, у зв`язку з чим відповідні доводи захисників є обґрунтованими.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеному під час судового розгляду ризику.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України», № 40107/02, § 80, рішення від 10 лютого 2011 року, Суд зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про завищений та заздалегідь непомірний розмір застави, визначеної слідчим суддею в оскарженій ухвалі, проте, враховуючи рішення апеляційного про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд не вирішує питання розміру застави.
Таким чином, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, проте для запобігання встановленого ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосувати до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційні скарги захисників підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_10 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 362 КК України скасувати.
Постановити нову, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000079 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 08 січня 2022 року.
На підставі ч. 5 ст. 194 покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- цілодобово не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_8 , з-під варти в залі суду.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголосити о 12 годині 00 хвилин 24 листопада 2021 року.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4