Єдиний унікальний номер №445/616/18
Провадження №1-кп/943/9/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року

м. Буськ Львівська область
Буський районний суд Львівської області в складі колегії суддів:
головуючої - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю захисника ОСОБА_7
за участю обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Буську Львівської області в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черемошня, Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, розлученого, на утриманні малолітня дочка, із середньою спеціальною освітою, на обліках в нарколога і психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимого:
19.12.2013 року Золочівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 850 гривень;
12.09.2014 року Золочівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 200 годин громадських робіт;
27.01.2015 року Золочівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 25 днів;
30.09.2015 року Буським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки;
28.03.2018 року Золочівським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців;
18.05.2018 року Золочівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 , 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 роки і 6 місяців позбавлення волі
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 7 січня 2018 року, з 03 години 15 хвилин до 07 години 04 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в спальній кімнаті будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , належній ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що остання перебуває на 11-12 тижні вагітності вчинив дії, спрямовані на умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Так, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_8 , умисно завдав ряд ударів руками в різні ділянки тіла ОСОБА_10 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`яку мозкову оболонку лобних, лівої потиличної, скроневих долей головного мозку, мозочка, з крововиливами в м`які тканини голови в лобній, тім`яних, потиличній ділянках, синців і саден в лобній ділянці, саден і синців в ділянці правої орбіти, синців на повіках правого ока з розповсюдженням на скроневу ділянку, саден в скроневій ділянці, синця і саден в правій виличній ділянці, синців і саден в ділянці носа, рану і синця на правій вушній раковині, синців та саден в лівій виличній ділянці з переходом на ліву щоку, синця на лівій вушній раковині, саден на верхній губі, саден і крововиливи на слизовій оболонці внутрішньої поверхні верхньої і нижньої губ, рана вуздечки верхньої губи, рана на слизовій оболонці верхньої губи, крововиливи на слизовій оболонці щік; синців та садна в ділянці нижньої щелепи, підборіддя з переходом на верхню третину шиї, саден на лівій боковій поверхні шиї з крововиливами у підлягаючих м`яких тканинах, в ділянці гортані, кінчика та лівої бокової поверхні язика; закритої травми грудей з переломом 3 ребра справа з крововиливом в оточуючі м`які тканини та міжреберному м`язі; закритої травми живота з розривом печінки з крововиливом (біля 500 мл.) в черевну порожнину; синця в ділянці лівої ключиці; синця в ділянці лівого плечового суглобу; синців на лівому плечі; синця в ділянці лівого ліктьового суглобу з переходом на ліве плече та передпліччя; синця на лівому передпліччі; синця на лівому передпліччі з переходом через кисть на фаланги 1,2,3,4 пальців; садна в ділянці лівого променево-зап`ястного суглобу; садна в ділянці лівого ліктьового суглобу; садна в ділянці правої ключиці; синця в ділянці правого плечового суглобу; синця на правому плечі; синця та садна в ділянці правого ліктьового суглобу з переходом на праве плече; синця на правому передпліччі; синця на правому передпліччі з переходом через праву кисть до основних фаланг 1,2,3 пальців; синця на середній та нігтьовій фалангах 2 пальця правої кисті; синця на правій молочній залозі; синця в ділянці ості правої клубової кістки; синців на правому стегні; синців в ділянці правого колінного суглобу; синців та садна на правій гомілці; синця в ділянці ості лівої клубової кістки; синця в лівій поперековій ділянці; синців на лівій сідниці; синців в ділянці лівого кульшового суглобу; синців на лівому стегні; синців в ділянці лівого колінного суглобу; синця та саден в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу; синця на лівій стопі; синця в ділянці правої лопатки; саден на правому стегні; саден в ділянці лівого колінного суглобу; саден на лівій гомілці; саден на задній поверхні тулуба в ділянці грудного відділу хребта.
Після чого, схопив останню своїми руками за горло, застосувавши фізичну силу стиснув його та штовхнув ОСОБА_10 до підлоги поблизу шафи, від чого остання впала та вдарилася до твердої поверхні, почала важко дихати та хрипіти. Після чого ОСОБА_8 підняв її з підлоги, поклав на диван, де вона знаходилася певний період часу. В подальшому внаслідок насильницьких дій ОСОБА_8 та отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 померла.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що дійсно 6 січня 2018 року вони вечеряли у подруги потерпілої ОСОБА_11 , яку звуть ОСОБА_12 і проживає в с. Колтів, Золочівського району Львівської області. До ОСОБА_12 вони приїхали в обід і близько 14 години він її залишив у подруги, а сам поїхав маршруткою в с. Білий Камінь. Близько 15 години 40 хвилин він повернувся туди, де залишив ОСОБА_13 . Там вони перебували до 23 години 00 хвилин. Після 23 години 00 хвилин він разом з ОСОБА_10 вийшли і пішли до друга ОСОБА_14 , який проживає біля їхнього будинку. Прийшли до ОСОБА_14 біля 23 години 30 хвилин. Там вони ще випили, жартували, сварок не було. Потім у ОСОБА_11 почала боліти голова і вона сказала, що треба йти додому. Він запропонував їй йти додому самою, оскільки це не є далеко, а поруч. У відповідь вона настояла, щоб він пішов разом з нею. Вони зібрались, однак він попередив ОСОБА_14 , що він відведе ОСОБА_15 додому і повернеться до нього, щоб допити те, що залишилось. Він та ОСОБА_15 повернулись до себе і в хаті відразу почалась словесна перепалка. В цій перепалці ОСОБА_15 повідомила йому, що він нікуди не піде і вдарила його в обличчя і розбила губу. Він її відштовхнув і вона впала на підлогу. Після того, як вона ще раз встала і підійшла до нього, то вдарила його ногою в коліно, яке в нього було раніше пошкоджено, він її знову штовхнув і вона впала на підлогу і вдарилась, чим саме і об що, він не пам`ятає. Потім вона знову встала. Він схопив її за підборіддя та кинув між диваном і шафою, де вона почала хрипіти і втратила свідомість. Викликав швидку близько 4-5 ранку 07.01.2018 з телефону потерпілої. Потім її роздягнув, бо хотів побачити, що їй заважає дихати, і поклав на диван, де намагався робити штучне дихання і масаж серця, можливо тоді і зламав ребро, коли сильно натискав на груди. Потім вона зригнула червоним згустком. Синці могли утворитись у потерпілої від падіння, в голову він їй ударів не наносив. Асфіксії у неї не могло бути, бо він її не душив. Конфлікт тривав близько 2 годин. Швидка їхала довго близько 1 години, а коли приїхала, то констатувала смерть ОСОБА_16 . Вину в умисному вбивстві не визнає, оскільки умислу вбивати у нього не було, а визнає тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілої за ч. 2 ст. 121 КК України. За весь вечір він випив близько 400 грам горілки, перебував в стані алкогольного сп`яніння, але п`яним себе не вважав, бо все пам`ятав. При подіях він перебував в стресовому стані. Швидка давала йому заспокійливе, він плакав і кричав. Чим більше він її від себе відштовхував, тим більше потерпіла агресувала. Перешкод залишити будинок у нього не було, він міг безперешкодно залишити приміщення. Відштовхував він її від себе близько 10 разів, кожен раз вона падала на підлогу і кожен раз вона вдарялась об різні предмети. Проте, що ОСОБА_17 перебувала в стані вагітності він повністю заперечує, бо про це не знав. ОСОБА_17 йому не говорила про свою вагітність.
В силу ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом, повага до людської гідності.
За змістом ст. ст. 22, 21, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_18 , яка суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_11 . На початку грудня 2017 року її сестра ОСОБА_17 перебувала в ОСОБА_19 разом з дітьми. ОСОБА_8 забрав її з Києва. Коли ОСОБА_8 забирав сестру з Києва, то сестра їй телефонувала, однак сестра її попередила, що вона її з дітьми забере до себе, а ОСОБА_20 до хати не пустить. Постійно бачила як сестра була побита, про те, що бив її ОСОБА_8 повідомляла їй сестра. Вона неодноразово сестрі говорила, що так жити не можна і бути постійно побитою. Сестра ОСОБА_17 , казала, що вона його не любить, а боїться. З цього приводу вона говорила з мамою ОСОБА_20 , яка їй повідомила, що будучи в першому шлюбі ОСОБА_21 був спокійний, а коли його посадили в тюрму, то після звільнення був дуже агресивний. Навіть коли жив він у своєї мами, то бив свою маму, яка його також боялася і називала катом. ОСОБА_15 втікала від ОСОБА_20 , якщо була можливість десь пожити окремо. Такий випадок стався, ОСОБА_20 не знав, де ОСОБА_15 перебуває з дітьми. Ольгу він шукав у неї, приходив до дому, коли він ОСОБА_15 не знайшов, то сказав, що я її колись заб`ю. Однак, він знайшов ОСОБА_15 і там її сильно побив. Про вагітність ОСОБА_15 ОСОБА_22 знав, бо сестра їй дзвонила 02 січня 2018 року і казала, що зробила тест на вагітність і виявилось, що вона вагітна. При розмові вона радісно повідомила сестрі про свою вагітність, при цьому в телефон було чути голос ОСОБА_20 який кричав, що у нього буде син. Однак, потім сестра сама перетелефонувала і сказала, що при ОСОБА_20 вона не хотіла говорити щось інше, насправді вона засмучена і дитини від ОСОБА_20 вона не хоче. Відносини між ОСОБА_15 та ОСОБА_20 тривали близько двох років. І всі ці два роки вона бачила свою сестру побитою. Найбільше її вразило, коли вони перейшли жити в с. Підгороднє, то побачила сестру яка сильно була побита. Причиною побиття стало те, що ОСОБА_20 вчив її керувати автомобілем, а вона в`їхала у дерево. Крім того, коли вони проживали в с. Червоному вніч з 31.12. на 01.01, якого саме року не пригадує, сестра подзвонила їй і вона почула крик сестри ОСОБА_23 , яка просила ОСОБА_20 її не бити, бо вона його любить. Вона разом з сусідом та своїм чоловіком поїхали і забрали її в ОСОБА_20 , в той момент сестра просто від нього втекла. В останнє вона розмовляла з сестрою 06 січня 2018 року о 21.11, вона добре запам`ятала саме час, бо вона показувала слідчому, ОСОБА_24 повідомила, що вони вечеряють у ОСОБА_12 в с. Колтів. Оскільки ОСОБА_20 не було поруч, то вона сказала, що цієї дитини вона не хоче і плакала. Наступного дня зателефонували на телефон чоловіка знайома ОСОБА_12 , в якої вони вечеряли, і повідомила, що обвинувачений все-таки забив Олю. Навіть діти до сьогодні пам`ятають, як обвинувачений бив маму, тобто його пам`ятають, а маму пам`ятають синьою. Сестра зверталась до правоохоронних органів, однак заяви забирала під тиском ОСОБА_20 . Коли вона була у відділку поліції, то бачила ОСОБА_20 , який став на коліна і просив вибачення перед нею за те, що вбив сестру. Щодо призначення покарання, то покладається на думку суду;
- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка суду повідомила, що з ОСОБА_26 вони дружили дуже давно ще, коли ОСОБА_24 перебувала в Сасівському інтернаті. Між нею та ОСОБА_27 були дружні відносини. Оля скаржилась їй, що ОСОБА_21 її б`є, тягає за волосся, коли саме це відбувалось вона не говорила. 06 січня 2018 року ОСОБА_24 зі своїми двома доньками та ОСОБА_28 вечеряли в неї з її сім`єю в с. Колтів, Золочівського району Львівської області. В цей день ОСОБА_24 прийшла швидше з дітьми до неї, близько 16-17 години, а ОСОБА_21 прийшов близько 19.00 години. Оля їй сказала, що вона вагітна. Їй відомо, що ОСОБА_24 і ОСОБА_29 казала, що вона вагітна. ОСОБА_21 дуже радів, що ОСОБА_24 вагітна, гладив її по животі і радів, що стане батьком. За вечерею була горілка і вино, ОСОБА_15 пила вино. Вина була пляшка, вміст 750 грам. Близько року часу ОСОБА_24 приходила до неї разом з ОСОБА_20 . Вони жили цивільним шлюбом. Батьком дитини є ОСОБА_21 , бо говорив, що ОСОБА_24 буде мамою. В цей вечір слідів побиття на ОСОБА_30 вона не бачила. Залишились в неї ночувати двоє дітей ОСОБА_23 , а ОСОБА_24 з ОСОБА_20 о 23.00 пішли до себе додому. Зранку о 06 години наступного дня, 07 січня ОСОБА_21 подзвонив їй і повідомив, що ОСОБА_23 більше не має;
- показаннями свідка ОСОБА_31 , яка суду пояснила, що до неї додому прийшов ОСОБА_32 разом з ОСОБА_15 , її прізвище вона не знає, 06 січня 2018 року близько 23.30. З собою вони принесли сумку з продуктами (пироги, кутя, пляшка спиртного). За столом сиділа вона, її син, ОСОБА_33 та ОСОБА_15 , які вселились в будинок по сусідству на передодні Нового Року. Вона не пам`ятає чи ОСОБА_15 того дня вживала спиртне за столом. Будинок в якому жив ОСОБА_33 та ОСОБА_15 знаходиться від її будинку в 15-20 метрах. Її син ОСОБА_34 дружив з обвинуваченим ОСОБА_35 , в цей день син до них додому не ходив. Стосунки між ОСОБА_15 та ОСОБА_35 були нормальні. До того ОСОБА_15 бачила два рази, на ОСОБА_36 вона не жалілась. Наступної доби, 07 січня 2018 року, вона проснулась між 5 і 6 ранку. Приблизно о 9 ранку 07 січня 2018 року вже пішов слух по селі, що ОСОБА_33 вбив ОСОБА_15 . Про цей слух вона дізналась від свого сина ОСОБА_14 .
- показаннями свідка ОСОБА_37 , який суду пояснив, що він проживає в АДРЕСА_1 , неподалік від ОСОБА_36 і ОСОБА_15 , є сином ОСОБА_38 . З обвинуваченим ОСОБА_39 знайомий близько 4 років. Познайомився він з ОСОБА_35 у м. Золочів, коли робили ремонт. Цю хату в якій проживав ОСОБА_33 та ОСОБА_15 знайшов їм він. 06 січня 2018 року біля 23.30 до нього прийшов ОСОБА_33 з ОСОБА_15 , з собою принесли пляшку, пироги, якісь салати. Випивали він, його мама ОСОБА_40 , ОСОБА_33 та ОСОБА_15 . Випивши пляшку горілки, розвели ще спирт. ОСОБА_41 в цей вечір носив на руках. Йому відомо, що ОСОБА_33 купляв тест на вагітність і повідомив йому, що буде батьком. ОСОБА_33 та ОСОБА_15 пішли біля 4 ранку 07 січня 2018 року. Коли вони йшли, то ОСОБА_33 повідомив, що відведе ОСОБА_15 додому, її там заспокоїть, бо вона щось плаче, і повернеться до нього, щоб допити розведений спирт. ОСОБА_33 подзвонив йому біля 7 ранку і сказав, що ОСОБА_15 померла. Як він прийшов до ОСОБА_36 , то відразу приїхала швидка. В хаті на ліжку лежала ОСОБА_15 в трусах і накрита ковдрою. Йому було видно, що у ОСОБА_23 була синя рука, під підборіддям було синє. ОСОБА_42 побачив на подвір`ї, він плакав. Коли він підійшов до ОСОБА_36 , то той йому сказав: «Коли дізнаюсь хто це зробив, то відкручу йому голову». ОСОБА_15 він знав давно, по характеру була спокійна. В цей вечір ОСОБА_21 був в джинсах синього кольору, светр зеленого кольору, чоловічі кросівки чорного кольору. Оля була одягнута в кавову дуту куртку, які були штани він не пам`ятає. Оля на ОСОБА_42 не жалілась йому.
- показаннями свідка ОСОБА_43 , який суду повідомив, що ОСОБА_44 є його сестрою. Проживала ОСОБА_15 з обвинуваченим в цивільному шлюбі біля двох років. ОСОБА_15 була розлучена, мала двох доньок. ОСОБА_15 постійно скаржилась, що ОСОБА_21 її б`є. 3 або 4 січня 2018 року він разом з друзями приїхав в с. Колтів поговорити з ОСОБА_20 щодо його поведінки відносно ОСОБА_15 . ОСОБА_15 , коли побачила, що він приїхав з друзями, то втекла з будинку. Вона так постійно робила, щоб ОСОБА_21 її не бив. Як мала можливість, то від нього втікала, а він її знаходив. ОСОБА_20 почав бійку з ним та його другом на подвір`ї, де жив ОСОБА_20 з ОСОБА_15 . Навіть, як ОСОБА_15 втекла від нього і жила в квартирі знайомого, то ОСОБА_20 її знайшов і заліз через балкон на четвертий поверх і побив. Йому особисто було відомо, що ОСОБА_15 була вагітна. Був випадок, коли він бачив, як ОСОБА_33 б`є ОСОБА_15 , тягав за волосся, душив. Писала заяви в поліцію, однак забирала. Оля не часто вживала алкоголь. ОСОБА_20 був викрав телевізор і здав його в ломбард. З заявою на ОСОБА_20 до поліції звернулась ОСОБА_15 .
- показаннями свідка ОСОБА_45 , яка суду пояснила, що потерпіла ОСОБА_17 є її рідною дочкою. ОСОБА_15 з обвинуваченим прожили в цивільному шлюбі біля двох років. Всі ці два роки бив ОСОБА_15 , вона постійно скаржилась їй на обвинуваченого. Бив він її вночі, коли ніхто не бачив Саме вночі починались сварки і бійки. ОСОБА_15 не була конфліктною людиною. ОСОБА_20 знущався над ОСОБА_15 , дуже сильно ревнував. Коли проживали в с. Підгородньому, то він її дуже сильно побив, була вся синя. Після цього у ОСОБА_15 почалися головні болі. ОСОБА_15 боялася ОСОБА_20 . Зверталась до поліції 2-3 рази, однак заяви забирала. Вся родина була проти того, щоб ОСОБА_15 жила з ОСОБА_20 . Вона особисто просила ОСОБА_15 кинути ОСОБА_20 , щоб не забив її. Їй було відомо від іншої дочки, що ОСОБА_15 була вагітна. Їй також відомо, що ОСОБА_15 хотіла перервати вагітність. В останнє вона бачилась з ОСОБА_15 в м. Золочів, це було перед Новим ОСОБА_46 , грудень 2017 року. ОСОБА_15 їй повідомила, що ОСОБА_20 її не б`є вже десять днів, бо в них в будинку ночувала сусідська дівчинка 12 років.
Колегія суддів проаналізувавши покази потерпілої ОСОБА_47 та свідків приходить до висновку, що з показів убачається, що обвинувачений ОСОБА_8 систематично вчиняв протиправні дії проти потерпілої ОСОБА_10 , які виражались в нанесенні тілесних ушкоджень. Крім того, як показаннями потерпілої, так і свідків підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_8 знав про вагітність потерпілої ОСОБА_10 і сумнівів у обвинуваченого ОСОБА_8 в тому, що він не є батьком дитини не виникало. Свідки підтвердили, що сам особисто обвинувачений придбавав тест на вагітність потерпілій, позитивне сприйняття майбутнього батьківства обвинуваченим, яке виражалось як в діях обвинуваченого при свідках, а саме гладив по животу потерпілу 06 січня 2018 року під час вечері, повідомляв, що потерпіла скоро стане мамою, а він батьком сина. Обвинувачений ОСОБА_8 в своїх показах повністю заперечував, що потерпіла ОСОБА_10 була вагітною, таке твердження обвинуваченого колегія суддів оцінює критично і сприймає як намір обвинуваченого знизити відповідальність за скоєне.
Оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 07.01.2018 (проводився заступником начальника СВ Золочівського ВП ОСОБА_48 на підставі заяви власниці будинку ОСОБА_49 . (а.с. 81-127 том 2), із якого вбачається, що такий огляд проведений по факту виявлення трупа ОСОБА_10 в житловому будинку та прилеглій території до нього за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із двох житлових кімнат та однієї кухні. За результатами вказаного огляду встановлено, що територія господарства за вищевказаною адресою огороджене дерев`яним плотом і розташоване по правій стороні автодороги з боку села Сасів Золочівського району Львівської області, де знаходиться житловий одноповерховий будинок, де на бетонній підлозі коридору виявлена речовина бурого кольору, схожа на кров. У кімнаті знаходиться крісло, на якому знаходиться жіноча блузка із плямами бурого кольору, схожими на кров. Також в кімнаті на ліжку виявлено труп ОСОБА_10 із численними тілесними ушкодженнями, на якому із одягу виявлено труси червоного кольору. На обличчі трупа містяться синці на скроневій ділянці голови та повіках, множинні синці на правій вушній раковині, на передній поверхні шиї, на лівому плечі та передпліччі, на лівій боковій поверхні тулуба, на правому та лівому стегні, в ділянці колінних суглобів, на лівій і правій гомілках, на правій сідниці, множинні крововиливи на кінчику язика, на верхній губі справа вертикальна рана, множинні садна на підборідді, садна біля лівої носогубної складки і на ліктьовому суглобі, на задній поверхні тулуба на лінії грудного відділу хребта, на лівому колінному суглобі. Під тілом на задній поверхні тулуба і стегон знаходяться темне волосся, труси вогкі, під тілом диван мокрий. Під час подальшого огляду вказаної кімнати на стіні біля вимикача виявлено пляму бурого кольору, схожу на кров із залишками волосся, а при огляді печі виявлено потьоки крові, двері в кімнату із розбитим верхнім склом. Крім того виявлено плями крові на стіні та на правій стороні тіла біля дивану. Також в кімнаті виявлено жіночий одяг зі слідами бурого кольору, схожими на кров. Із іншої житлової кімнати вилучено скручений в трубу коврик зі слідами речовини бурого кольору, схожими на кров. Вилучено 11 слідів пальців рук, недопалок сигарети білого кольору. Також виявлено схожі на кров плями бурого кольору на стіні будинку праворуч, вхідних дверей, біля вимикача кімнати, на розміщеній в кімнаті шафі, на печі в кімнаті, на серванті та дзеркалі кімнати, на підлозі під зеркалом кімнати. Під час огляду вилучено: зіскоби РБК на вулиці біля стіни праворуч біля входу, із фрагментом волосся зі стіни біля вимикача, із шафи в кімнаті, із підлоги поряд із зеркалом у кімнаті, з кахелю пічки кімнати, зі стіни біля ліжка з тілом кімнати, з дерев`яної шафи з посудом кімнати, два недопалки, два фрагменти килима із РБК, згорілі залишки, вирізка з підодіяльника, куртка, блузка, пара кросівок, штани джинсові, футболка, пара носків, светр, рушник, труп, 10 ЛПС, із 11 слідами пальців рук.
Із оголошеного в судовому засіданні протоколу огляду трупа від 08.01.2018 вбачається, що слідчим ОСОБА_50 оглянуто труп ОСОБА_10 у моргу, зафіксовано тілесні ушкодження та вилучено в неї одяг (а.с. 130-140 том 2).
Із оголошеного в судовому засіданні лікарського свідоцтва про смерть №6/18 від 08.01.2018, згідно якого смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала внаслідок задушення, намір невизначений (а.с. 129 т. 2).
З оголошеного в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи №6/2018 від 08.01.18-08.02.18 трупа ОСОБА_10 вбачається, що безпосередньою причиною смерті потерпілої є механічна асфіксія через стиснення органів шиї та закриття отворів рота і носа тупими предметами. Так при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під м`яку мозкову оболонку лобних, лівої потиличної, скроневих долей головного мозку, мозочка, з крововиливами в м`які тканини голови в лобній, тім`яних, потиличній ділянках, синці і садна в лобній ділянці, садно і синець в ділянці правої орбіти, синці на повіках правого ока з розповсюдженням на скроневу ділянку, садна в скроневій ділянці, синець і садна в правій виличній ділянці, синці і садна в ділянці носа, рана і синець на правій вушній раковині, синці та садна в лівій виличній ділянці з переходом на ліву щоку, синець на лівій вушній раковині, садна на верхній губі, садна і крововиливи на слизовій оболонці внутрішньої поверхні верхньої і нижньої губ, рана вуздечки верхньої губи, рана на слизовій оболонці верхньої губи, крововиливи на слизовій оболонці щік; синці та садна в ділянці нижньої щелепи, підборіддя з переходом на верхню третину шиї, садно на лівій боковій поверхні шиї з крововиливами у підлягаючих м`яких тканинах, в ділянці гортані, кінчика та лівої бокової поверхні язика; закрита травма грудей з переломом 3 ребра справа з крововиливом в оточуючі м`які тканини, та міжреберному м`язі; закрита травма живота з розривом печінки з крововиливом (біля 500 мл.) в черевну порожнину; синець в ділянці лівої ключиці; синець в ділянці лівого плечового суглобу; синці на лівому плечі; синець в ділянці лівого ліктьового суглобу з переходом на ліве плече та передпліччя; синці на лівому передпліччі; синець на лівому передпліччі з переходом через кисть на фаланги 1, 2, 3, 4 пальців; садно в ділянці лівого променево-зап`ястного суглобу; садно в ділянці лівого ліктьового суглобу; садно в ділянці правої ключиці; синці в ділянці правого плечового суглобу; синці на правому плечі; синець та садна в ділянці правого ліктьового суглобу з переходом на праве плече; синці на правому передпліччі; синець на правому передпліччі з переходом через праву кисть до основних фаланг 1,2,3 пальців; синець на середній та нігтьовій фалангах 2 пальця правої кисті; синець на правій молочній залозі; синець в ділянці ості правої клубової кістки; синці на правому стегні; синці в ділянці правого колінного суглобу; синці та садно на правій гомілці; синець в ділянці ості лівої клубової кістки; синець в лівій поперековій ділянці; синці на лівій сідниці; синці в ділянці лівого кульшового суглобу; синці на лівому стегні; синці в ділянці лівого колінного суглобу; синець та садно в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу; синець на лівій стопі; синець в ділянці правої лопатки; садно на правому стегні; садно в ділянці лівого колінного суглобу; садно на лівій гомілці; садно на задній поверхні тулуба в ділянці грудного відділу хребта. Зазначені ушкодження, виходячи з їх властивостей (синці, садна, рани, крововиливи, перелом ребра, розрив печінки), утворилися від неодноразової дії тупих предметів, ушкодження в ділянці носа, ротової порожнини та шиї - від дії тупих предметів (не виключено при стисканні шиї та закритті отворів рота та носа рукою). Усі встановлені на трупі громадянки ОСОБА_10 ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті, що підтверджується синюшно-фіолетовим забарвленням синців, властивостями поверхні саден (запала, підсохла, світло- коричневого забарвлення), наявністю темно-червоних крововиливів в ділянках ушкоджень та під мозкові оболонки, відсутністю ознак консолідації (зрощення) перелому ребра, відсутністю ознак загоєння в ранах, проявами крововтрати (крововилив в черевну порожнину у вигляді рідкої крові). Тупа травма голови та шиї в даному випадку перебуває в прямому причинному зв`язку із настанням смерті за сукупністю виявлених ушкоджень на голові, головного мозку, на шиї, на обличчі та в ділянці ротової порожнини з розвитком загрозливих для життя загально-асфіктичних явищ (на що вказують крапкові темно-червоні крововиливи у сполучні оболонки очей, в слизову оболонку щік і губ, під зовнішню оболонку серця і легеневу плевру, різко виражена емфізема легень тощо) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення. Стосовно живих осіб, перелом ребра кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, синці та садна тулуба і кінцівок - як легкі. Смерть громадянки ОСОБА_10 настала в результаті тупої травми голови та шиї, яка проявилася множинними крововиливами під м`яку мозкову оболонку, в м`які тканини голови, синцями, саднами на обличчі, шиї, губах, ранами (на правій вушній раковині, на верхній губі), крововиливами в м`які тканини шиї та шийного органокомплексу з явищами механічної асфіксії через стиснення органів шиї та закриття отворів рота і носа тупими предметами, що стало в даному випадку, безпосередньою причиною смерті. Вказані підсумки про причину смерті підтверджується виявленими в ході проведення експертизи вищезазначеним характером та розташуванням ушкоджень в ділянці голови та шиї, загально- асфіктичними ознаками (насичені трупні плями, рівномірно розширені зіниці, крапкові темно-червоні крововиливи у сполучні оболонки очей і повік, в слизову оболонку щік і губ, під зовнішню оболонку серця і легеневу плевру, рідкий стан крові, переповнення рідкою кров`ю правої половини серця, різко виражена емфізема легень), а також результатом судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів (крововиливи в м`яких оболонках головного мозку, набряк мозку, крововиливи в м`яких тканинах підборіддя, язика, голови, гортані, шиї та скроневому м`язі з реактивними змінами, гостра емфізема на набряк легень із субплевральними крововиливами). Травма печінки у вигляді розриву печінки з крововиливом в черевну порожнину спричинена незадовго до настання смерті в результаті контактної взаємодії з тупим предметом та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя і в даному випадку враховуючи безпосередню причину, могла сприяти настанню смерті. Судячи із розвитку трупних явищ (на дотик рівномірно охолоджений на всьому протязі тіла, трупне задубіння виражене в усіх групах досліджуваних м`язів, трупні плями при дозованому натисканні бліднуть і відновлюються в кольорі через ЗО хвилин) при відсутності ознак гниття, смерть громадяни ОСОБА_10 могла настати приблизно за 24-36 годин до моменту розтину її трупа. Згідно висновку експерта №270/2018-т від 25.01.2018р.:"При судово- токсикологічній експертизі крові і сечі з трупа ОСОБА_10 , 1988р.н., не виявлено: етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів. Згідно висновку експерта №116/2018 від 19.01.2018р. при судово-імунологічній експертизі крові з трупа ОСОБА_10 , 1988р.н., слідує: «Кров від трупа ОСОБА_10 , 1988р.н., відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою .АБО». 5. Згідно висновку експерта №118/2018 від 22.01.2018р. при судово- імунологічній експертизі двох мазків і тампону з вагінальним вмістом, двох мазків і тампону із вмістом ротової порожнини з трупа ОСОБА_10 , 1988р.н.: «У двох мазках і тампоні із вагінальним вмістом, у двох мазках і тампоні з вмістом ротової порожнини від трупа ОСОБА_10 , 1988р.н., сперми не виявлено». 6. Крім цього, при експертизі її трупа встановлено ознаки вагітності в терміні біля 11-12 тижнів, на що вказують збільшення розмірів матки (10x10x7,5см.), наявність в її порожнині мертвого плоду довжиною біля 6,5 см., вагою 15 гр. (а.с. 141-146 т. 2).
Крім того, як слідує із висновку експерта №39/2018 від 16.04.2018, що вказані у протоколах допиту та слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 дії пов`язані зі спричиненням тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 не дають об`єктивних судово-медичних даних для встановлення механізму утворення травми голови та шиї (а.с. 206-210 том 3). Відтак, колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого в цій частині є нелогічними та спрямованими на зниження його кримінальної відповідальності за скоєне.
Відповідно до висновку експерта №8/2018 від 10.01.2018 встановлено, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 виявлені: синець на повіках правого ока з переходом на виличну ділянку, садно на 2 пальці правої кисті, загоєна рана та садна в ділянці лівого колінного суглобу, садно на лівій гомілці, що утворились від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, не менше 5 діб до судово-медичного обстеження та відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с. 205 том 2). Аналізуючи даний висновок експерта, колегія суддів вважає, що зазначений доказ додатково вказує на наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілою 07.01.2018 року, чого він не заперечує.
Із висновку експерта №4/174 від 19.02.2018 вбачається, що сім слідів пальців рук відкопійовані на шести відрізках прозорої клейкої стрічки №№2, З, 5, 6, 8, 10 (слід №І, слід №ІІ) та один слід долоні відкопійований на відрізку прозорої липкої стрічки №9, вилучені 07.01.2018 при огляді місця події за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Колтів, вул. Головна, 12, придатні для ідентифікації особи; три сліди пальців рук відкопійовані на відрізках прозорої клейкої стрічки №№1, 4, 7, вилучені там само, для ідентифікації особи непридатні. Вказані сліди залишені: два сліди пальців рук відкопійовані на відрізках прозорої клейкої стрічки №2, №3 залишені відповідно середнім і безіменним пальцями правої руки ОСОБА_8 ; два сліди пальців рук відкопійовані на відрізках прозорої клейкої стрічки №5, №6 залишені відповідно середнім і безіменним пальцями правої руки ОСОБА_8 ; слід пальця руки відкопійований на відрізку прозорої клейкої стрічки №8 залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_10 ; слід долоні відкопійований на відрізку прозорої клейкої стрічки №9 залишений долонею правої руки ОСОБА_8 ; слід пальця руки №І відкопійований на відрізку прозорої клейкої стрічки №10 залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_8 ; слід пальця руки №ІІ відкопійований на відрізку прозорої клейкої стрічки №10 залишений не ОСОБА_51 , ОСОБА_8 , ОСОБА_37 , ОСОБА_40 , а іншою особою (а.с. 3-14 том 3).
Згідно висновку експерта №116/2018-ім від 19.01.2018 вбачається, що кров від трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 147-148 т. 2).
Згідно висновку експерта №102/2018-ім від 17.01.2018 вбачається, що кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 23-24 т. 3).
Як убачається із висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 №19 від 07.01.2018 (а.с. 226 том 2), проведеного Золочівською ЦРЛ 07 січня 2018 року о 08.55 год. у нього виявлено стан алкогольного сп`яніння (результат - 1,15%).
Згідно висновку експерта №107/2018-ім від 09.02.2018 вбачається, що у слідах на двох відрізках килиму, вилучених з місця події, виявлена кров людини та антиген В за ізосерологічною системою АВ0, що може походити від будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі і від ОСОБА_10 (а.с. 32-35 т. 3).
Згідно висновку експерта №105/2018-ім від 14.02.2018 вбачається, що у слідах на відрізку тканини «з підодіяльника», вилученого під час огляду місця події житлового будинку по АДРЕСА_3 , виявлена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, що може походити від будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі і від ОСОБА_10 (а.с. 37-40 т. 3).
Згідно висновку експерта №110/2018-ім від 05.02.2018 слідує, що у вилученому зіскобі з дверей шафки з посудом в кімнаті №5, у вилученому зіскобі зі стіни біля ліжка з тілом в кімнаті №5, у вилученому зіскобі з кахелю пічки в кімнаті №5, у вилученому зіскобі з підлоги перед зеркалом в кімнаті №5, у вилученому зіскобі на вулиці зі стіни праворуч біля входу, вилучених зіскобах при огляді місця події по АДРЕСА_1 , виявлено антиген В, що не виключає можливість походження виявленої крові від будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від потерпілої ОСОБА_10 (а.с. 42-45 том 3).
Згідно висновку експерта №104/2018-ім від 16.02.2018 вбачається, що у слідах на синій куртці, коричневій куртці, футболці, штанах, шкарпетці «А», на лівій кросівці, а також на вилучених під час огляду житлового будинку по АДРЕСА_1 речах виявлено кров людини та антиген В за ізосерологічною системою АВ0, що може походити від будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі від потерпілої ОСОБА_10 (а.с. 47-53 том 3).
Згідно висновку експерта №109/2018-ім від 15.02.2018 вбачається, що у зіскобі, вилученому зі стіни біля вимикача в кімнаті №5 при огляді місця події по вул. Головна, 12 в с. Колтів Золочівського району, виявлено антиген В, що не виключає можливість походження виявленої крові від будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від ОСОБА_10 . Одна волосина, вилучена зі стіни біля вимикача в кімнаті №5 при огляді місця події за вищевказаною адресою, є волосиною людини і походить з голови. Стан кореневого корінця свідчить про те, що ця волосина була обірвана. Висловитись про походження цієї волосини від потерпілої ОСОБА_10 чи від ОСОБА_8 є неможливим. (а.с. 58-63 том 3).
Крім того, як слідує із висновку експерта №27/2018ц від 12.02.2018, що у слідах слини на недопалках сигарет виявлено клітини плоского епітелію, антиген А ізосерологічної системи АВ0, статева належність клітин не встановлена через відсутність ядер. Отже, дані недопалки сигарет могли бути викурені особою, кров (слина) якої відноситься до групи А, у тому числі підозрюваним ОСОБА_8 (а.с. 208-210 том 3). Аналогічним щодо викурення сигарет на місці події ОСОБА_8 є також висновок експерта №26/2018ц від 16.02.2018 (а.с. 211-214 том 3).
Згідно висновку експерта №270/2018-т від 24.01.2018 вбачається, що при судово-токсикологічній експертизі крові і сечі з трупа ОСОБА_10 етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів не виявлено (а.с. 151 т. 2).
Із дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №253-254/2018 від 27.02.2018 вбачається, що при судово-медичній експертизі шматочків органів від трупа ОСОБА_10 наявні крововиливи у м`яких оболонках головного мозку, набряк мозку; крововиливи у м`яких тканинах підборіддя, язика, голови, гортані, шиї та скроневому м`язі з реактивними змінами найбільше вираженими в товщі язика; гостра емфізема та набряк легень із субплевральними крововиливами; субкапсулярний крововилив у печінці (а.с. 152-153 том 2).
Із показань допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_52 вбачається, що смерть потерпілої наступила від асфіксії. Крім того, була черепно-мозкова травма. Асфіксія це удушення, тобто в кров не попадає кисень, відбувається закриття дихальних шляхів, заподіяна черепно-мозкова травма сприяла в швидкому розвитку асфіксії. Асфіксія була спричинено механічно потерпілій, що подовжило процес смерті. На голові у потерпілої, якщо брати в сукупності всі тілесні ушкодження, то це є тяжкі тілесні ушкодження. У потерпілої є багато ушкоджень на голові та по тілу. Коли тіло падає, ушкодження будуть там, де падає тіло, а не на протилежній стороні. Штучне дихання, яке робив обвинувачений, не могло призвести до механічної асфіксії. Від механічної асфіксії людина може померти за 4-5 хвилин і цього буде достатньо, а якщо є супутні травми, а в даному випадку черепно-мозкова травма, то смерть наступила швидше. Від падінь на підлогу потерпіла не могла померти. Крім того, ним як експертом було встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 перебувала в стані вагітності на 11-12 тиждні. Свій наданий висновок він підтримує в повному обсязі.
Колегія суддів, проаналізувавши покази експерта, які надані в підтримку висновку в судовому засіданні та показання обвинуваченого ОСОБА_8 приходить до переконання, що ОСОБА_8 надаючи покази безпосередньо суду намагався переконати колегію суддів, щодо кількості та локалізації нанесених тілесних ушкоджень та про те, що йому не було відомо про вагітність потерпілої ОСОБА_10 .
Оглянутими в судовому засіданні наступними речовими доказами, а саме: зіскоби РБК із фрагментом волосся зі стіни біля вимикача кімнати № 5 , зіскоби РБК з дверей шафи з посудом у кімнаті № 5, зіскоб РБК на вулиці зі стіни праворуч біля входу, зіскоб РБК з підлоги біля дзеркала кімнати № 5, зіскоб РБК зі стіни біля ліжка з тілом кімнати № 5, зіскоб РБК з кафелю пічки у кімнаті № 5, зіскоб РБК з шафи кімнати № 5 , два фрагменти килима, два недопалки сигарет, згорілі залишки з печі кімнати № 5 , жіноча куртка коричневого кольору з слідами РБК, жіночі джинсові штани синього кольору, футболка рожевого кольору, одна пара білих носків, світер зеленого кольору з слідами РБК, жіноча блузка білого кольору з слідами РБ, вирізка з підодіяльника з слідами РБК, рушник кімнатний голубого кольору з слідами РБК, одна пара кросівок з слідами РБК, куртка синього кольору з слідами РБК, одяг ОСОБА_8 а саме: чоловіче пальто сірого кольору, чоловіча олімпійка у сірі та сині кольори, чоловічі штани джинсові синього кольору, пара чоловічих кросівок синього кольору та мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: НОМЕР_1 із вставленою сім-карткою оператор «Київстар» № НОМЕР_2 .
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення доводиться також оглянутим в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_53 від 09.01.2018 року та відтвореним в судовому засіданні відеозаписом до нього, з яких вбачається, що заступником начальника СВ Золочівського ВП ОСОБА_48 , за участю спеціалістів ОСОБА_54 і ОСОБА_52 , за участю підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_53 , за участю понятих ОСОБА_55 та ОСОБА_56 у с. Колтів Золочівського району Львівської області, де ОСОБА_8 показав, що 06.01.2018 року він з своєю співмешканкою пішов до свого знайомого ОСОБА_14 , який проживає неподалік будинку, де він проживає. Протягом вечора між ним було все добре, вони жартували, слухали музику. Ним із ОСОБА_14 було випито близько 0,5 літри горілки. Далі близько 3 години 07.01.2018 року ОСОБА_24 йому сказала, що у неї болить голова і що вона хоче йти додому. Він погодився її провести. По дорозі додому вони йшли близько 10 хвилин та обіймалися, цілувалися. Прийшовши в будинок він сказав, що ОСОБА_24 залишиться, а він піде до ОСОБА_14 та ще вип`є горілки. Оля почала обурюватися, не хотіла його відпускати, як наслідок між ними відбулася суперечка, із вказаного приводу, в результаті якої він через 30-40 хвилин він наніс неодноразово декілька ударів рукою по обличчі. Далі під час їхньої сварки він мав намір піти до ОСОБА_14 , але ОСОБА_24 так і продовжувала його не пускати, обзивала його, вони шарпалися, як наслідок він рукою злапав в ділянці підборіддя та її штовхнув від себе, що вона впала обличчям до підлоги між шафою та диваном. Від удару вона почала харчати та не рухалася. Він підійшов до неї перевернув на спину, однак вона не говорила та не подавала звуків. Він побачив кров на зубі та в місці правого вуха. Її підніс та посадив на ліжко, але та не сиділа. У подальшому переніс на ліжко, спробував привести до свідомості, обливши її водою, однак це йому не вдалося. Він зняв одяг, пробував робити штучне дихання, масаж серця, однак та не реагувала. Однак на 6 (шостій) спробі вона ніби зригнула проте її поведінка ніби залишилася без змін. Він викликав швидку допомогу, до якої додзвонився близько з шостого разу, яка по приїзду діагностувала смерть (а.с. 154-157 том 2).
Як убачається із висновку судово-психіатричного експерта №67 від 08.02.2018 року, що ОСОБА_8 на даний час психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих йому дій ОСОБА_8 також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, а перебував в стані простого алкогольного сп`яніння, що не позбавляло його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує (а.с. 233-234 том 2). Разом із тим, суд вважає необгрунтованими доводи сторони захисту про те, що вказаний висновок експертизи не в повному обсязі дає відповіді на оцінку емоційного психолого-психічного стану ОСОБА_22 під час вчинення інкримінованого йому особливо тяжкого злочину та на ряд інших важливих питань які необхідно з`ясувати, оскільки захисником та обвинуваченим суду не доведено наявність підстав для призначення стаціонарної психолого-психіатрично-наркологічної експертизи, а доводи заявленого клопотання містять лише незгоду з висновком експерта № 67 від 08.02.2018 року, про що констатовано в ухвалі колегії суддів від 09.06.2020 року.
За таких обставин, суд вважає, що вищевказані докази, які безпосередньо досліджені у ході судового розгляду цього кримінального провадження, були здобуті у відповідності з вимогами КПК України, тобто є достатніми, належними, допустимими та достовірними.
Згідно вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відтак, аналізуючи зазначені докази з точки зору їх допустимості, належності, об`єктивності та достатності, які ніким із учасників кримінального провадження під сумнів не ставились, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, у вчиненні умисного вбивства жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності. Наведені вище докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними, взаємоузгоджуються між собою та відтворюють реальні події, що мали місце за вищенаведених фактичних обставин, які обвинуваченим та його захисником частково оспорюються.
Так, захисник ОСОБА_7 вважає, що ОСОБА_8 не мав прямий умисел на вбивство потерпілої ОСОБА_10 . Після конфлікту ОСОБА_8 намагався надати медичну допомогу ОСОБА_10 , відразу викликав їй швидку допомогу та відразу повідомив поліцію про те, що сталось. Крім того, ОСОБА_8 після затримання його працівниками поліції відразу почав співпрацювати зі слідством і надав покази про обставини події, яким слід вірити. Крім того, про те, що потерпіла ОСОБА_10 була вагітна, ОСОБА_8 достовірно не знав, лише йому про це говорила ОСОБА_10 , але якихось доказів цього вона йому не надавала.
Крім того, сторона захисту посилається на те, що ні на досудовому слідстві, ні під час розгляду справи в суді не було чітко відмежовано умисного вбивства від заподіяних тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких наступила смерть потерпілої. Так, в діях ОСОБА_8 , на думку захисту, відсутня суб`єктивна сторона умисного вбивства, яка характеризується виною у формі прямого умислу. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого ставлення до настання смерті проявляється в необережності, тобто у відсутності умислу на позбавлення життя потерпілої. Всі дії обвинуваченого свідчать про те, що у нього не було спрямованості на позбавлення життя ОСОБА_10 , а проявилась необережністю у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження внаслідок якого наступила смерть, тому такі дії слід кваліфікувати як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.
Однак, із таким твердженням захисника колегія суддів не погоджується, оскільки покликання сторони захисту на те, що дії обвинуваченого можуть підпадати під ознаки складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, що є недопустимим, з огляду на їх взаємовиключність. Зокрема, як зазначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 28 вересня 2020 року в справі №640/18653/17 (провадження №51-543кмо20), що зміст умислу є визначальним чинником з огляду на взаємовиключні ознаки суміжних кримінально-правових норм, передбачених пунктами 1 та 13 ч. 2 ст. 115 КК, застосування яких одночасно в цьому разі є необґрунтованим рішенням.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я» роз`яснено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
Крім того, сукупність досліджених судом доказів «поза розумним сумнівом» свідчить про те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України. Твердження сторони захисту про необхідність кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України є необгрунтованими та спростовуються встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення. Так, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство жінки яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності. У свою чергу ч. 2 ст. 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Умисел має дві характерні ознаки інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення. Прямий умисел це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України). Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.
З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про те, що обставини заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, їх механізм, характер, спосіб завдання, кількість ударів, локалізація тілесних ушкоджень, заподіяних обвинуваченим у життєво-важливі органи голови та грудної клітки потерпілої, а також використання обвинуваченим своєї фізичної переваги над потерпілою, отже смерть потерпілої не була наслідком необережних дій обвинуваченого, що безумовно вказують на спрямованість його дій та умислу на позбавлення життя потерпілої.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 25 березня 2021 року в справі № 428/11944/19 (провадження №51-4442 км 20), де зроблено аналогічний висновок щодо умислу обвинуваченого саме на заподіяння смерті потерпілій та вірну кваліфікацію його дій саме за ч. 1 ст. 115 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 неодноразово наголошували колегії суддів, що сам конфлікт спровокувала власне потерпіла ОСОБА_10 , оскільки поводилася агресивно через те, що не бажала, щоб обвинувачений ішов з дому, сварилась із ним та вдарила його. Твердження обвинуваченого про агресивну поведінку потерпілої сприймається колегією суддів, як намагання переконати суд у наявності іншого складу кримінального правопорушення, про що заявила сторона захисту. При аналізі показань обвинуваченого, який суду повідомив, що не мав наміру вбивати потерпілу, а хотів лише її заспокоїти. В процесі конфлікту з потерпілою, остання почала хрипіти, він надавав їй медичну допомогу та робив штучне дихання. Відтак обвинувачений визнає спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, що потягли її смерть. Натомість встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення вказують на спрямованість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілої, оскільки із дослідженого судом висновку судово-медичної експертизи №6/2018 від 08.01.18-08.02.18 об`єктивно вбачається, що безпосередньою причиною смерті потерпілої є механічна асфіксія через стиснення органів шиї та закриття отворів рота і носа тупими предметами, про що також наголосив в судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_57 . Про спрямованість умислу обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілої також вказуть спричинені ОСОБА_8 численні тілесні ушкодження потерпілій, їх характер і локалізація у життєво важливих частинах тіла останньої, причини припинення злочинних дій, а також поведінка винного до вчинення ним злочину, його взаємини з потерпілою, що передували події, зокрема те, що раніше обвинувачений неодноразово заподіював потерпілій тілесні ушкодження, відтак колегія суддів вважає такі доводи обвинуваченого як його намір знизити кримінальну відповідальність за скоєне та виправдати себе в цьому. Більше того, під час розгляду справи судом встановлено також різницю у статі та фізичних даних обвинуваченого і потерпілої, яка перебувала в стані вагітності, про яку був обізнаний обвинувачений, перевага в фізичній силі обвинуваченого над потерпілою, про що він сам наголошував у судовому засіданні.
Окрім того, суд критично оцінює твердження обвинуваченого в частині, що він вимушений був у такий спосіб захищатися від протиправних дій потерпілої, оскільки судом не встановлено, що характер небезпеки для обвинуваченого досяг критичної межі та викликав в нього невідкладну необхідність в заподіянні шкоди потерпілому для негайного відвернення, або припинення суспільно небезпечного посягання, а відтак не було і предмету захисту. Таким чином, на переконання колегії суддів, доводи сторони захисту не породжують «розумний сумнів», достатній для визнання його невинуватим чи спростовування пред`явленого йому обвинувачення, а навпаки досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності доводять «поза розумним сумнівом» наявність у обвинуваченого умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 . Відтак, суд вважає обрану обвинуваченим і його захисником позицію як спосіб захисту ОСОБА_8 від пред`явленого обвинувачення та намагання знизити відповідальність за скоєне.
Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Однак, згідно обвинувального акту убачається, що органом досудового слідства, серед іншого, обставиною, що обтяжує покарання у вину ОСОБА_8 ставиться те, що ним вчинено злочин щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала в стані вагітності, із чим колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
Так, орган досудового слідства обвинувачує ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме умисне протиправне заподіяння смерті жінки, яка завідомо для винного перебувала в стані вагітності.
Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання.
Таким чином із зазначеної норми можна зробити висновок, що кваліфікуючою ознакою п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України є заподіяння смерті жінки, яка завідомо для винного перебувала в стані вагітності, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 цього ж Кодексу, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує. При цьому п. 7 ч. 1 ст. 67 КК України як обставину, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка перебувала у стані вагітності. Однак в даному випадку слід звернути увагу і на те, що у разі наявності кваліфікуючої обставини вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка перебувала у стані вагітності, остання не може бути одночасно обставиною, яка обтяжує покарання.
Відтак, колегія суддів вважає, що в даному випадку єдиною обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є виключно вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що відповідає положенню пункту 13 частини першої статті 67 КК України, яка стороною захисту не оспорюється.
Натомість обставин, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України судом не встановлено.
При цьому, колегія суддів вважає помилковими доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні і це слід віднести до пом`якшуючої вини обставини.
Так, колегія суддів не погоджується із покликанням захисника обвинуваченого про наявність щирого каяття як пом`якшуючої обставини, оскільки така не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно ОСОБА_8 відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений щиро розкаявся. Крім того, поведінка обвинуваченого під час розгляду справи не вказувала на те, що обвинувачений шкодує про вчинене, не визнанням вини обвинуваченим, повне заперечення вагітності потерпілої ОСОБА_10 . Обвинувачений протягом розгляду справи неодноразово наголошував, що саме потерпіла ОСОБА_10 проявляла агресивну поведінку відносно нього і саме вона своєю поведінкою спровокувала його на бійку, свідчать суду про відсутність розкаяння. Під час розгляду справи судом було встановлено, що у обвинуваченого була перевага над потерпілою як у вазі так і в рості, потерпіла мала вагу 53-54 кг, а обвинувачений біля 80 кг, зростом потерпіла досягла до плеча обвинуваченого, у якого ріст 180 см, що свідчить про наявність фізичної переваги у обвинуваченого над потерпілою. Окрім того, у обвинуваченого була реальна можливість залишити будинок, оскільки перешкоди йому ніхто не чинив, що ним не заперечувалось в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 вересня 2019 року у справі № 166/1065/18, провадження №51-3392 км19.
Згідно ст. 12 КК України вчинене кримінальне правопорушення класифікується, як особливо тяжкий злочин.
Виходячи із принципу індивідуалізації покарання судом враховується, що ОСОБА_8 за місцем свого проживання характеризується посередньо, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий та має на утриманні дочку ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер та ступінь скоєного злочину, дані про особу винного, який посередньо характеризується за місцем свого проживання, раніше неодноразово судимого, який на шлях виправлення не став та скоїв особливо тяжкий злочин.
Із урахуванням особи обвинуваченого, характеризуючих даних про особу винного, відсутність пом`якшуючих обставин та однієї обтяжуючої обставини, суд вважає, що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства із призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що узгоджується із санкцією п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.
Окрім того, колегією суддів установлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, останній раз був засуджений за ч. 2 ст. 190 (подія мала місце в липні 2017 року), ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України вироком Золочівського районного суду Львівської області від 18.05.2018 року до трьох років і шести місяців позбавлення волі.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 01 червня 2020 року в справі №766/39/17 виклала такі висновки щодо застосування норм права: «При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків)».
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Відтак остаточне покарання ОСОБА_8 слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вищевказаним вироком Золочівського районного суду Львівської області від 18.05.2018 року у виді позбавлення волі на певний строк, що, на думку суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України буде справедливим і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також його соціальної реабілітації.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, витрати на проведення в даному кримінальному провадженні судової дактилоскопічно експертизи №4/174 від 19.02.2018 року Львівським НДКЦ МВС України на суму 1144,20 грн., що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави, як витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, колегія суддів вважає, що скасуванню підлягає накладений арешт на майно, яке визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 09.01.2018 року, що відповідає положенню ч. 4 ст. 174 КПК України, у зв`язку з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_8 винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Золочівського районного суду Львівської області від 18.05.2018 року, призначивши ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання його під вартою, - залишити без змін до вступу цього вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати із 09 січня 2018 року, тобто з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 09.01.2018 року, скасувати.
Речові докази, а саме: зіскоби РБК із фрагментом волосся зі стіни біля вимикача кімнати № 5 , зіскоби РБК з дверей шафи з посудом у кімнаті № 5, зіскоб РБК на вулиці зі стіни праворуч біля входу, зіскоб РБК з підлоги біля дзеркала кімнати № 5, зіскоб РБК зі стіни біля ліжка з тілом кімнати № 5, зіскоб РБК з кафелю пічки у кімнаті № 5, зіскоб РБК з шафи кімнати № 5 , два фрагменти килима, два недопалки сигарет, згорілі залишки з печі кімнати № 5 , жіноча куртка коричневого кольору з слідами РБК, жіночі джинсові штани синього кольору, футболка рожевого кольору, одна пара білих носків, світер зеленого кольору з слідами РБК, жіноча блузка білого кольору з слідами РБ, вирізка з підодіяльника з слідами РБК, рушник кімнатний голубого кольору з слідами РБК, одна пара кросівок з слідами РБК, куртка синього кольору з слідами РБК, одяг ОСОБА_8 а саме: чоловіче пальто сірого кольору, чоловіча олімпійка в сірі та сині кольори , чоловічі штани джинсові синього кольору, пара чоловічих кросівок синього кольору та мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: НОМЕР_1 із вставленою сім-карткою оператор «Київстар» № НОМЕР_2 , - знищити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення судового експерта в розмірі 1144,20 грн.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3