Справа № 646/3365/19
№ провадження 1-кп/646/166/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2022 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Хролівський виправний центр (№140) обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000709 від 20 березня 2019 року та № 0001394 від 26 серпня 2020 року, відносно обвинуваченого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гусарівка Барвінківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в КЗ «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб» за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2014 за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України - іспитовий строк у 2 роки;
вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2015 за ч. З ст. 186, ст. 71 КК України КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України;
вироком Московського районного суду м. Харкова 16.04.2015 за ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст.185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, виконання якого є самостійним, звільненого 05.02.2019 у зв`язку із відбуттям покарання,
вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24.11.2021 за ч.1 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців обмеження волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи судимим, зокрема, вироком Московського районного суду м. Харкова від 16.04.2015 за ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, судимість за які у встановленому законом порядку не знято та не погашено на шлях виправлення не став та повторно обвинувачується у вчиненні корисливого злочину за наступних обставин.
Так, 09.03.2019 приблизно о 04:30 ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні клубу «Корал», розташованого по проспекту Гагаріна, 174-Б у м. Харкові, діючи повторно, з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів та з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій стороні та бажаючи їх настання, під надуманим приводом здійснення телефонного дзвінка попрохав ОСОБА_6 передати йому мобільний телефон ТМ «Honor 7х» (BND L21), вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №6/870СЕ-19 від 08.04.2019 3459,00 грн., викликавши довіру у останнього про дійсність своїх намірів, після чого ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_4 , будучи впевненим у намірах останнього на використання вказаного мобільного телефону в цілях здійснення телефонного дзвінку, добровільно передав ОСОБА_4 зазначений телефон.
Після цього ОСОБА_4 , заволодівши зазначеним мобільним телефоном за вказаних обставин, поступово віддаляючись, розуміючи, що за його діями ніхно не спостерігає покинув місце події, розпорядившись вказаним телефоном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3459,00 грн.
Крім того, ОСОБА_4 20.08.2020, в нічний час доби, близько 23:00 год., знаходячись біля кафе, розташованого на відстані близько 500 метрів від будинку № 3 по в`їзду Достоєвського у м. Харкові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з корисливою метою, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав чоловічу барсетку чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, всередині якої знаходилися грошові кошти у сумі 8000 гривень, банківська картка АТ «ПУМБ» та банківська картка АТ «Альфа-банк», належні потерпілому ОСОБА_7 , після чого, продовжуючи реалізацію вказаного умислу, 21.08.2020 у період часу з 02:04 год. до 12:12 год. з раніше викраденої ним вказаної банківської картки AT «ПУМБ», номер рахунку № НОМЕР_1 , здійснив зняття, тим самим таємно викрав грошові кошти у сумі 2743 гривні 30 копійок, чим заподіяв ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 10743 гривні 30 копійок.
Також ОСОБА_4 , 20.08.2020, в нічний час доби, близько 23:01 год., знаходячись біля кафе, розташованого на відстані близько 500 метрів від будинку № 3 по в`їзду Достоєвського у м. Харкові, маючи умисел на викрадення офіційних документів, а саме платіжних банківських карток, діючи з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з чоловічої барсетки чорного кольору таємно викрав офіційний документ - платіжну банківську картку AT «ПУМБ» номер рахунку № НОМЕР_1 , з якої 21.08.2020 у період часу з 02:04 до 12:12 здійснив зняття грошових коштів у сумі 2743 гривні 30 копійок.
В ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 3459,00 грн.
Потерпілі у призначене судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, покарання просили призначити на розсуд суду.
На підставі вимогст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, ч.2 ст.185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, тобто - викрадення офіційного документу. Цивільний позив потерпілого ОСОБА_6 визнав у повному обсязі.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 надав наступні свідчення: 09.03.2019 приблизно о 04:30 він перебував у приміщенні клубу «Корал», розташованого по проспекту Гагаріна, 174-Б у м. Харкові, попрохав ОСОБА_6 передати йому мобільний телефон ТМ «Honor 7х» (BND L21), нібито для здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_6 передав йому телефон, яким він заволодів. Крім того, 20.08.2020, в нічний час доби, близько 23:00 год., він знаходячись біля кафе, розташованого на відстані близько 500 метрів від будинку № 3 по в`їзду Достоєвського у м. Харкові, таємно викрав чоловічу барсетку чорного кольору, всередині якої знаходилися грошові кошти у сумі 8000 гривень, банківська картка АТ «ПУМБ» та банківська картка АТ «Альфа-банк», в подальшому 21.08.2020 у період часу з 02:04 год. до 12:12 год. з раніше викраденої ним вказаної банківської картки AT «ПУМБ», здійснив зняття грошових коштів у сумі 2743,30 грн.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за ч.2 ст.185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч.1 ст.357 КК України, тобто - викрадення офіційного документу.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гусарівка Барвінківського району Харківської області, громадянин України, має середньою освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в КЗ «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб» за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий: вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2014 за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України - іспитовий строк у 2 роки; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2015 за ч. З ст. 186, ст. 71 КК України КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України; вироком Московського районного суду м. Харкова 16.04.2015 за ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст.185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, виконання якого є самостійним, звільненого 05.02.2019 у зв`язку із відбуттям покарання, вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24.11.2021 за ч.1 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців обмеження волі.
Обставинами, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, судом встановлено щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, судом встановлено рецидив злочину.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України віднесено до злочинів, а ч. 1 ст. 357 КК України віднесено до кримінального проступку.

Згідно частини 1 статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді заступника начальника Слобідського районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_8 від 2022 року, оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як висока та оцінка небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових проступків та злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений проступок (злочин) лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його щире каяття, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину, думку сторони обвинувачення, захисника, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, необхідно призначити покарання в межах санкцій статтей з ізоляцією від суспільства у вигляді обмеження волі, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, та остаточно призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 листопада 2021 року, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов заявлений під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 3459,00 грн. задовольнити у зв`язку з його повним визнанням обвинуваченим.
Витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого.
Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі

- за ч. 2 ст.185 КК України у виді 3 (двох) років обмеження волі

- за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 листопада 2021 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців обмеження волі.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 3459,00 грн. задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 3459 (три тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи №6/870СЕ-19 від 08.04.2019 у розмірі 572,00 грн.
Скасувати арешт накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.09.2020 року на майно вилучене 03.09.2020 у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 . а саме: банківську картку золотистого кольору «Альфа-банк», № НОМЕР_2 , 02/25 на ім`я ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), яку вилучено та поміщено до сейф-пакету №71661185, опечатано, скріплено підписами учасників та понятих.
Речові докази по кримінальному провадженню: карточку золотистого кольору «Альфа-банк», № НОМЕР_2 , 02/25 на ім`я ОСОБА_12 ( ОСОБА_11 )- вважати повернути власнику ОСОБА_7
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1