Дата документу 25.10.2021 Справа № 937/8876/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/8876/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1026/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 квітня 2021 року, якою задоволено подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2020 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

22 грудня 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2020 року (а.с. 52-53).

Подання обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього два рази було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявки без поважної причини на реєстрацію 19 жовтня 2020 року, 2 листопада 2020 року та 7 грудня 2020 року.

Встановивши, що ОСОБА_7 дійсно 3 рази не прибув на реєстрацію без поважної причини, за що до нього неодноразово було застосовано застереження у вигляді письмового попередження, а також не повідомив орган пробації про зміну місця проживання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що поведінка засудженого свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області слід задовольнити.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не взяв до уваги його пояснення про причини неявок на реєстрацію до органу пробації та зробив необґрунтований висновок, що він умисно не виконує покладені на нього обов`язки.

У судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 зазначив, що у нього не було умислу переховуватись, він не мав можливості приїхати та повідомити у зв`язку з карантином. Він проживав з дівчиною в м. Василівка, тому приїхати до органу пробації не зміг через карантин. Його батько помер, але він постійно змінював прізвище, тому довести факт його смерті він не може.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду вважав рішення суду незаконним та зазначив, що ОСОБА_7 не мав умислу переховуватись, а після того, як з ним зв`язувались співробітники органу пробації, він приїжджав на реєстрацію. У зв`язку з карантином було важко добиратись до органу пробації. Засуджений хоче й надалі ходити на реєстрацію до органу пробації.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду вважала рішення законним та зазначила, що на теперішній час у м. Василівка у відношенні засудженого знаходиться кримінальне провадження за ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_7 , останній був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням тричі без поважної причини не з`явився на реєстрацію до органу пробації, начальник Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції задовольнив зазначене подання, мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_7 три рази не з`явився на реєстрацію до органу пробації і належним чином поважність причин пропуску не підтвердив, а також не повідомив орган пробації про зміну місця проживання, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом наведених положень закону, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суд повинен з`ясувати, чи були порушення систематичними та чи свідчать ці правопорушення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, суд належним чином не перевірив обставини, зазначені в поданні.

Як вбачається з наявної в особовій справі підписки, 7 квітня 2020 року засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений з умовами та порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також обов`язками, покладеними на нього судом (особова справа, а.с. 11).

Відповідно до постанови від 7 квітня 2020 року, ОСОБА_7 було встановлено дні явки для реєстрації кожного першого та третього понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 14).

Із листка реєстрації вбачається, що 19 жовтня 2020 року ОСОБА_7 на реєстрацію до органу пробації не з`явився, за що до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження (особова справа, а.с. 15, 57).

У зв`язку з цим, постановою від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_7 було встановлено дні явки для реєстрації кожного першого, другого, третього та четвертого понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 58).

Після цього ОСОБА_7 2 листопада 2020 року та 7 грудня 2020 року на реєстрацію не з`явився, за що до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження (особова справа, а.с. 15, 67).

Таким чином, з листка реєстрації вбачається, що перебуваючи на обліку ОСОБА_7 тричі 19 жовтня 2020 року, 2 листопада 2020 року та 7 грудня 2020 року на реєстрацію не з`явився, проте за викликами інспектора органу пробації з`явився та дав пояснення з цього приводу, вказавши, що 19 жовтня 2020 року він не зміг повернутись з м. Василівки до м. Мелітополя через відсутність маршрутних таксі, 2 листопада 2020 року він не прийшов на реєстрацію у зв`язку зі смертю свого батька, а 7 грудня 2020 року він знаходився у м. Василівка (особова справа, а.с. 56, 60, 66).

Що стосується такої підстави для скасування звільнення від відбування покарання як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, то вона на увагу не заслуговує та є передчасною, оскільки матеріали провадження не містять належним чином завіреної копії обвинувального вироку який набрав законної сили, за яким ОСОБА_7 було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, а тому колегія суддів вважає, що відсутні на цей час належні докази того, що засуджений вчинив новий злочин під час іспитового строку.

Колегією суддів встановлено, що хоча засуджений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, однак його вина не встановлена обвинувальним вироком, до того ж, він у цілому виконував покладені на нього обов`язки, але за весь час випробування дійсно тричі не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважної причини та не повідомив про зміну місця свого проживання, а враховуючи обставини, які завадили йому вчасно з`явитися на реєстрацію та повідомити про зміну місця проживання, їх характер не свідчить про свідоме умисне небажання ставати на шлях виправлення, не вказує на підвищену суспільну небезпеку засудженого, всі вони були вчинені протягом нетривалого проміжку часу та лише самі по собі не вказують переконливо на те, що засуджений не бажає вставати на шлях виправлення і він повинен бути направлений до місць позбавлення волі.

Крім того, в подальшому, після відповідних попереджень, своїх обов`язків засуджений ОСОБА_7 не порушував, за весь час 16 разів з`явився для реєстрації до органу пробації (а.с. 15 особової справи), адміністративних правопорушень, які б свідчили про його небажання ставати на шлях виправлення взагалі не вчиняв.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення матеріали провадження не містять, і викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні вищевказаного подання.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 квітня 2021 року, якою задоволено подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , скасувати.

У задоволенні подання Мелітопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4