Справа № 559/3349/21
УХВАЛА

13 січня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , законного представника потерпілої ОСОБА_5 , психолога ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000259 від 19.07.2021 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області вказаний обвинувальний акт.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ході здійснення досудового розслідування обвинуваченого ОСОБА_7 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор подала письмове клопотання у якому просила обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, без права внесення застави, мотивуючи тим, що з урахуванням обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства відносно малолітньої потерпілої, негативних характеризуючих даних обвинуваченого, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, обставини встановлені при обранні запобіжного заходу на теперішній час залишаються незмінними, ризики не зменшились та продовжують об`єктивно існувати. Окрім того прокурор вказала на відсутність у обвинуваченого позитивних соціальних зв"язків, відсутність утриманців, постійного місця роботи, схильність підозрюваного до хуліганських дій та порушення громадського порядку, що цілком вказує на те, що ОСОБА_7 може з легкістю залишити своє місце проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності, впливати на малолітню потерпілу, з якою проживає по сусідству в одному селі, свідків шляхом залякування та погроз з метою зміни ними показань. Покликаючись на викладені вище обставини в їх сукупності, із врахуванням норм ст. 178 КПК України, прокурор просила клопотання задоволити.

Потерпіла та законний представник потерпілої повністю підтримали прокурора.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту посилаючись на необгрунтовану підозру.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі«Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Із врахуванням наведеного, суд погоджується із думкою прокурора в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, як обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні з метою зміни ними показань. Крім того, обвинувачений та малолітня потерпіла проживають в одному населенному пункті. Усвідомлюючи яке покарання йому загрожує може уникнути суду. Також злочин в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти до п`ятнадцяти років, спосіб та характер вчинення даного злочину являють підвищену суспільну небезпеку, може не з`являтись на виклики суду, схильний до хуліганських дій та порушення громадського порядку за що раніше притягався до кримінального відповідальності.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив умисний злочин, пов`язаний із застосуванням насильства відносно малолітньої потерпілої, що дає підстави вважати, що він є суспільно небезпечним, та його перебування на волі може призвести до вчинення ним ряду інших кримінальних правопорушень.

Суд, заслухавши думку прокурора, яка просила суд обрати обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою, заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов"язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов"язків передбачених цим Кодексом.

Однак згідно із п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331, 314-316, 369, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задоволити.
Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення розміру застави.
Утримувати ОСОБА_7 , 06 липня 1999 року в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.
Визначити строк дії ухвали з 14 год. 00 хв. 13.01.2022 до 14 год 00 хв 14 березня 2022.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1