Провадження №: 1-кс/752/8161/21
У Х В А Л А
Іменем України
25.11.2021 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Голосіївської окружної прокуратури м. Києва та Голосіївського управління поліції Національної поліції у м. Києва, що полягає в не переданні обвинувального акту до суду у кримінальному провадженні №0000468 від 18.03.2021 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшла вказана скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Голосіївської окружної прокуратури м. Києва та Голосіївського управління поліції Національної поліції у м. Києва, що полягає в не переданні обвинувального акту до суду у кримінальному провадженні №0000468 від 18.03.2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
В обґрунтування скарги зазначає, що 17.03.2021р. біля 10 год. 30 хв. на перетині вулиць Максимовича та Козацької у місті Києві громадянин ОСОБА_4 розпилив скаржнику у вічі вміст газового балону, чим наніс ОСОБА_3 тілесні ушкодження та моральну шкоду. З метою збереження свого здоров`я та життя скаржник змушений був захищатися та застосував необхідну оборону. Після припинення нападу був викликав наряд поліції та подано заяву про вчинене щодо ОСОБА_3 кримінального правопорушення. За фактом нападу на ОСОБА_3 Голосіївським УП ГУ НП у м. Києві 18.03.2021 р. було внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0000468. Дізнавач, який проводив досудове розслідування за заявою ОСОБА_3 , повідомив скаржника, що відносно останнього також проводиться досудове розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000467, крім того що обидві кримінальні справи мали одночасно бути передані до суду для розгляду, так як вони пов`язані між собою. Як виявилось у подальшому, до суду передана лише та справа, в якій обвинувачення пред`явлено саме до ОСОБА_3 . На даний час справа призначена до розгляду суддею Голосіївського районного суду міста Києва, обвинувачення в цій справі підтримує прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва. Справа по обвинуваченню особи, неправомірні дії якої призвели до виникнення конфлікту і яка дійсно винна у вчинені кримінального правопорушення, до суду так і не передана.
За вказаних обставин скаржник просив слідчого суддю визнати неправомірною бездіяльність Голосіївської окружної прокуратури міста Києва та Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо затримки передачі до суду кримінальної справи № 0000468, зобов`язати Голосіївську окружну прокуратуру міста Києва та Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві повідомити скаржника про причини затримки передачі до суду кримінальної справи № 0000468; зобов`язати Голосіївську окружну прокуратуру міста Києва та Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві передати до суду для розгляду кримінальну справу №0000468.
Скаржник ОСОБА_3 подав заяву, в якій просить провести розгляд даної скарги за його відсутності, а також просить скаргу задовольнити.
Особа, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання для розгляду скарги не з`явилася, про час, місце та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не відомі, що на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Враховуючи строки розгляду скарги, передбачені чинним кримінально-процесуальним кодексом України, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд скарги на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про її задоволення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Як вбачається зі скарги, у відділі дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000468, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 18.03.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
22.06.2021 року ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру, а кримінальному провадженні №0000467 від 18.03.2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, потерпілим є ОСОБА_4 .
24.06.2021 року матеріали кримінального провадження №0000467 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 було направлено до Голосіївського районного суду.
Станом на сьогоднішній день досудове розслідування по кримінальному провадження №0000468, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 18.03.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, де потерпілим є ОСОБА_3 , триває.
П. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту.
Закінчення досудове розслідування у формі складання обвинувального акту та передачі його до суду, визначено у низці статей КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
П. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України встановлює, що прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Слідчим суддею під час розгляду скарги не встановлено, що будь-якій особі в рамках досудового розслідування № 0000468 від 18.03.2021, повідомлено про підозру, а тому відповідно до положень ст. 219 КПК України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо проступку не обмежений, а тому не вбачається неправомірних дії дізнавача та/або процесуального керівника в рамках досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, що полягають у непередані обвинувального акту до суду.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних підстав, забороняється.
Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.
Згідно положень глави 19 КПК України усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Таким чином, з огляду на вказані норми закону вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого або прокурора до вчинення дій задоволенню не підлягають.
Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
1. У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Голосіївської окружної прокуратури м. Києва та Голосіївського управління поліції Національної поліції у м. Києва, що полягає у не переданні обвинувального акту до суду у кримінальному провадженні № 0000468 від 18.03.2021 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1