Справа № 297/367/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02.09.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду :
прокурорки відділуЗакарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/154/21 за апеляційною скаргою прокурорки ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 06 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України повернуто прокурору Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 для усунення виявлених недоліків протягом 10 днів після набрання ухвалою суду законної сили.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт не відповідає приписам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. З оскаржуваної ухвали убачається, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 з 27.11.2020 до 05.02.21, будучи 21.12.2020 та 04.02.2021 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, протягом тривалого часу, систематично, вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 . При цьому, вказуючи про вчинення ОСОБА_9 протиправних дій 05.02.2021 року не зазначено про притягнення його до відповідальності за такі його дії. Крім того, суд встановив, що, зазначаючи про вчинення домашнього насильства з 27.11.2020 року до 05.02.2021 року, тобто про вчинення протиправних дій відносно своєї дружини постійно, в обвинувальному акті вказується лише на два випадки притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у тому числі не зазначені кваліфікуючі ознаки цих адміністративних правопорушень та не конкретизовано за які саме протиправні дії ОСОБА_7 притягався до адміністративної відповідальності, зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Крім того, суд дійшов висновку, що формулювання обвинувачення текстуально співпадає з встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що слідчий і прокурор не виклали або не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, що у такий спосіб істотно обмежує процесуальні права учасників судового розгляду, унеможливлює правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження. Суд звертає увагу, що відсутність в обвинувальному акті чіткого викладу всіх фактичних обставин кримінальних правопорушень, які мають значення для кримінального провадження, як їх вважають установленими слідчий і прокурор, позбавляє суд та інших учасників кримінального провадження можливості правильно розуміти ці обставини, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, з`ясувати для себе чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді забезпечення доведеності вини. Крім того, суд встановив, що у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено час проведення під час досудового розслідування таких процесуальних дій як роз`яснення права особі на захист, повідомлення потерпілій ОСОБА_8 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів, надання доступу до матеріалів кримінального провадження потерпілій ОСОБА_8 , повідомлення підозрюваному ОСОБА_7 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів, а також надання доступу до матеріалів кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_7 . Разом з тим, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних щодо внесення 06 лютого 2021 року відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039. Тому, суд дійшов висновку, що зазначені вище порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд обвинувального акту і розглянути його. З огляду на наведене, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд повернув обвинувальний акт прокурору для усунення вищезазначених недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню. Стверджує, що, порушуючи вимоги ст. 314 КПК України та нехтуючи вимогами ст. 342 цього Кодексу, суд самостійно ініціював обговорення питання невідповідності обвинувального акта, без зазначення обґрунтованих підстав, які слугували для висловлення такого твердження. Крім того, посилається на те, що твердження суду про те, що доданий до обвинувального акту реєстр не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, є невірним, оскільки в такому містяться всі необхідні відомості, передбачені положеннями ст. ст. 109, 110 КПК України. Вважає, що відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей, на які посилається суд, не може вважатися невідповідністю обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та не можу слугувати підставою для повернення обвинувального акту. На думку апелянта, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому висновок суду про його невідповідність, на думку прокурора, є хибним і спростовується наявними у обвинувальному акті відомостями. Так, прокурор у апеляційній скарзі зазначає, що в обвинувальному акті наведено обставини правопорушення, викладено формулювання обвинувачення та дії обвинуваченого із посиланням на статтю кримінального закону, які відповідають цим фактичним обставинам, зазначено інші обставини, які підлягають доказуванню, згідно зі ст. 91 КПК України та у формулюванні обвинувачення вказано всі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони, у тому числі місце та спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину. Вважає, що стороною обвинувачення вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано, при цьому судом першої інстанції без належних та обґрунтованих підстав констатовано порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України. Просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши викладені в обвинувальному акті відомості, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого та потерпілої, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги й будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день не подавали.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , такий складений та підписаний слідчим і затверджений прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого та потерпілої, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відомості про: відсутність витрат на залучення експерта, матеріальної шкоди та цивільного позову; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття; обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; відсутність підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи в даному кримінальному провадженні; незастосування заходів забезпечення кримінального провадження (а. к. п. 2 5).
Із матеріалів судового провадження також вбачається, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки підозрюваного ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 6 - 8).
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що в обвинувальному акті наведено обставини правопорушення, викладено формулювання обвинувачення та дії обвинуваченого із посиланням на статтю кримінального закону, які відповідають цим фактичним обставинам, зазначено інші обставини, які підлягають доказуванню, згідно зі ст. 91 КПК України та у формулюванні обвинувачення вказано всі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони, у тому числі місце та спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає приписам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, - визнаються необґрунтованими й такими, що не унеможливлюють призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Визнаючи вищезгадані висновки суду першої інстанції необґрунтованими, апеляційний суд бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано, при цьому судом першої інстанції без належних та обґрунтованих підстав констатовано порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України.
Із вищезазначених підстав, апеляційний суд необґрунтованими та безпідставними визнає і висновки суду першої інстанції про те, що формулювання обвинувачення текстуально співпадає з встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що слідчий і прокурор не виклали або не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, що у такий спосіб істотно обмежує процесуальні права учасників судового розгляду, унеможливлює правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження, а також про те, що відсутність в обвинувальному акті чіткого викладу всіх фактичних обставин кримінальних правопорушень, які мають значення для кримінального провадження, як їх вважають установленими слідчий і прокурор, позбавляє суд та інших учасників кримінального провадження можливості правильно зрозуміти ці обставини, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, з`ясувати для себе чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді забезпечення доведеності вини.
Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору із наведених в оскаржуваній ухвалі підстав, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не вправі виходити за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, оскільки оцінка доказів, доведеності або недоведеності вини обвинуваченого, а також обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання, так як указані питання підлягають вирішенню безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті, у зв`язку з чим заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що, порушуючи вимоги ст. 314 КПК України та нехтуючи вимогами ст. 342 цього Кодексу, суд самостійно ініціював обговорення питання невідповідності обвинувального акта, без зазначення обґрунтованих підстав, які слугували для висловлення такого твердження.
При цьому, твердження суду першої інстанції про те, що: «під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 з 27.11.2020 до 05.02.21, будучи 21.12.2020 та 04.02.2021 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, протягом тривалого часу, систематично, вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 ; вказуючи про вчинення ОСОБА_9 протиправних дій 05.02.2021 не зазначено про притягнення його до відповідальності за такі його дії; зазначаючи про вчинення домашнього насильства з 27.11.2020 року до 05.02.2021 року, тобто вчинення протиправних дій відносно своєї дружини постійно, вказано тільки два випадки притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, при цьому не зазначено, кваліфікуючі ознаки таких адміністративних правопорушень та не конкретизовано за які саме протиправні дії ОСОБА_7 притягався до адміністративної відповідальності, зокрема вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення», - на переконання апеляційного суду свідчать про те, що суд першої інстанції вдався до оцінки доказів у кримінальному провадженні під час підготовчого судового засідання, що є неприпустимим.
Разом із тим, висновки суду першої інстанції про те, що у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено час проведення під час досудового розслідування таких процесуальних дій як роз`яснення права на захист, повідомлення потерпілій ОСОБА_8 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів, надання доступу до матеріалів кримінального провадження потерпілій ОСОБА_8 , повідомлення підозрюваному ОСОБА_7 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів, а також надання доступу до матеріалів кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_7 , - апеляційний суд визнає такими, що також не унеможливлюють призначення судового розгляду кримінального провадження. При цьому, апеляційний суд бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в обвинувальному акті містяться всі необхідні відомості, передбачені положеннями ст. ст. 109, 110 КПК України, а відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей, на які посилається суд, не може вважатися невідповідністю обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Із цих підстав, такими, що не унеможливлюють призначення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 до судового розгляду, апеляційний суд визнає і твердження суду першої інстанції про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних щодо внесення 06 лютого 2021 року відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039.
Тому, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України та неможливість призначення його до судового розгляду без усунення виявлених недоліків, - апеляційний суд вважає необґрунтованими та спростованими доводами апеляційної скарги та прокурором під час її розгляду апеляційним судом.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
При цьому, передбачені КПК України підстави для призначення нового розгляду обвинувального акту судом першої інстанції в іншому складі, відсутні, а тому, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині не заслуговують на увагу і відхиляються.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2021 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ст. 126-1 КК України кримінального правопорушення, для усунення виявлених недоліків протягом 10 днів після набрання ухвалою суду законної сили, - скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: