УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представників володільця вилученого майна адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , володільця майна - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000257,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2021 року старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на мобільний телефон «Айфон» чорного кольору в чохлі синього кольору з сім-картою № НОМЕР_1 , вилучений 26.10.2021 в ході проведеного особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 , з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження.

Слідчий в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

Представники володільця вилученого майна адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та володілець майна ОСОБА_7 в судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечили з тих підстав, що телефон не містить інформації, яка становила би інтерес для органу досудового розслідування. Інформація щодо з`єднань ОСОБА_7 з іншими абонентами мобільного зв`язку може бути витребувана в оператора стільникового зв`язку. Будь-якого спілкування між заявницею і підозрюваним не було, а якби і було, то вказані відомості були би зафіксовано матеріалами, здобутими у ході НСРД, а тому відсутня потреба у накладенні арешту на телефон.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим управлінням ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000257 від 23.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_7 було затримано 26.10.2021 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України.

26.10.2021 проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Айфон» чорного кольору в чохлі синього кольору з сім-картою № НОМЕР_1 .

Слідчим суддею встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 від 27 жовтня 2021 року мобільний телефон «Айфон» чорного кольору в чохлі синього кольору з сім-картою № НОМЕР_1 , який поміщено в сейф пакет №SUD1014906 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За ч. 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучений 26.10.2021 року в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 мобільний телефон «Айфон» чорного кольору в чохлі синього кольору з сім-картою № НОМЕР_1 , відповідає критерію речового доказу відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказаний пристрій міг бути використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення, а отже містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі інформацію про осіб, які причетні до його вчинення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даній стадії кримінального провадження, не надано; вилучений телефон обґрунтовано постановою слідчого визнано речовим доказом, оскільки він відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що доведено слідчим.

Ч. 2 ст. 168 КПК України забороняє тимчасове вилучення мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

А тому в даному випадку, тимчасове вилучення мобільного телефону здійснено відповідно до вимог закону.

На думку слідчого судді арешт вказаного майна є співрозмірним з потребами кримінального провадження, обумовлений метою огляду мобільного телефону спеціалістами та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та використання майна як доказу у кримінальному провадженні. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на те, що інформація щодо з`єднань ОСОБА_7 з іншими абонентами мобільного зв`язку може бути здобута у ході проведення інших процесуальних дій, слідчий суддя до уваги не бере, оскільки вилучений у підозрюваного телефон може містити й іншу інформацію, яка має значення для досудового розслідування.

При цьому слід зауважити, шо накладення арешту на майно є тимчасовим превентивним заходом та у випадку, якщо у ході досудового розслідування буде встановлено, що телефон не містить інформації, яка становила би інтерес для органу досудового розслідування та у подальшому застосуванні заходу забезпечення відпаде потреба, може бути скасований ухвалою слідчого судді.

За таких обставин, враховуючи вказані обставини, клопотання слідчого про накладення арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на вилучений 26.10.2021 року в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 мобільний телефон «Айфон» чорного кольору в чохлі синього кольору з сім-картою № НОМЕР_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на вилучений 26.10.2021 року в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 мобільний телефон «Айфон» чорного кольору в чохлі синього кольору з сім-картою № НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Повний текст ухвали проголошено 01.11.2021.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1