Провадження № 1-кп/734/81/22 Справа № 734/41/22
В И Р О К

іменем України

07 лютого 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000018, відомості про яке внесені 24 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, тимчасово безробітного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, судимого за вироком від 11 листопада 2020 року Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за ч. 5 ст. 407 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки,

із участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 і обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . За наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 липня 2017 року № 16 старшого солдата ОСОБА_3 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону вказаної військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У такий спосіб із моменту видання Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, що триває і до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Правовими нормами ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на старшого солдата ОСОБА_3 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців, їх взаємовідносини.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Правові норми ст. 16 цього Статуту зобов`язують старшого солдата ОСОБА_3 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Відповідно до ст.ст. 4, 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_3 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань. Також ОСОБА_3 , окрім іншого, зобов`язаний зразково виконувати свої службові обов`язки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11 січня 2020 року № 7 старший солдат ОСОБА_3 вважається таким, що прибув у відрядження на навчання, зарахований до списків прикомандированого особового складу частини та призначений на посаду курсанта 4 навчальної механізованої роти 2 навчального механізованого батальйону. За наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21 лютого 2020 року № 42 старшому солдату ОСОБА_3 надано відпустку за сімейними обставинами терміном на п`ять діб, - із 23 лютого 2020 року до 27 лютого 2020 року.

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді курсанта 4 навчальної механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-3 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду у військовій частині НОМЕР_2 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, став на шлях злочинної діяльності о 08.00 годині 28 лютого 2020 року без відповідного дозволу командування та поважних на те причин не з`явився вчасно на службу з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_4 . Під час незаконної відсутності у військовій частині військовослужбовець ОСОБА_3 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, до лікувальних закладів, органів місцевого самоврядування, військового управління з приводу подальшого проходження військової служби не звертався.

У подальшому, 20 березня 2020 року старший солдат ОСОБА_3 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо нез`явлення вчасно на місце несення служби, самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_5 , тим самим припинивши вчиняти кримінальне правопорушення. Отже, старший солдат ОСОБА_3 був незаконно відсутній на місці несення служби у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_4 , з 28 лютого 2020 року до 19 березня 2020 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав і показав, що проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . У лютому 2020 року перебував на навчанні у військовій частині НОМЕР_2 у АДРЕСА_5 . У лютому 2020 року поїхав із смт. Десна для участі у судовому розгляді справи. Про надану командиром військової частини відпустку дізнався пізніше. У період із 28 лютого 2020 року до 19 березня 2020 року перебував вдома. 20 березня 2020 року добровільно повернувся до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Висловив щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення (злочину).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким із учасників кримінального процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною у частині другій цієї статті.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не виявлено. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, який є учасником бойових дій, задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, вивчивши зміст досудової доповіді, і вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, - перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення (ч. 4 ст. 407 КК України), - призначити покарання у виді штрафу.

Дотримуючись правових норм ч. 4 ст. 70 КК України, необхідно призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, призначене покарання за цим вироком у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 8500.0 гривень 00 копійок, у дохід держави, і призначене покарання за вироком від 11 листопада 2020 Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 (три) роки, та з покладенням щодо нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, - згідно з ч. 3 ст. 72 КК України необхідно виконувати самостійно. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати відсутні. Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, у дохід держави.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, і призначене покарання за цим вироком у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, у дохід держави, та призначене покарання за вироком від 11 листопада 2020 Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 (три) роки, та з покладенням щодо нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, - згідно з ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із дня проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя