Справа № 287/748/21
У Х В А Л А

22 вересня 2021 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Олевського районного суду ОСОБА_4 у справі №287/748/21 , -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді ОСОБА_4 у справі №287/748/21, мотивуючи тим, що в провадженні слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 знаходяться матеріали справи №287/748/21 за його скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій. Підставою відводу є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Обставинами, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді є те, що 17.05.2021 до Олевського районного суду Житомирської області надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке було розглянуто лише 23.06.2021. Перед розглядом клопотання на ім`я слідчого судді ОСОБА_4 було надано копії: ТТН серії ЖКА №032496 від 11.05.2021, згідно якої власником 26 дерев`яних колод породи «дуб» є ОСОБА_5 , а перевізником ОСОБА_6 , специфікації поколодового обліку №ЖК-0 від 11.05.2021, а також повідомлення СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про те, що жодне з лісових господарств Коростенського (Олевського) району Житомирської області не зверталося із заявами про скоєння самовільних рубок. Незважаючи на наявність правовстановлюючих документів на майно та відсутність заяв про скоєння самовільних рубок, клопотання слідчим суддею було задоволено та накладено арешт на майно ОСОБА_5 ..

В судове засідання суддя ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду заяви.

Адвокат ОСОБА_3 надав заяву, в якій просить розгляд заяви здійснювати у його відсутність. Заявлені вимоги підтримав.

Дослідивши наведені у заяві доводи, слідчий суддя вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 75,76 КПК України визначені підстави для відводу судді у кримінальному провадженні.

Так, у відповідності до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім 'ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Захисник підставою для відводу судді зазначив інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді, тобто п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейським судом з прав людини в своїх рішеннях визначено наступний підхід до оцінки безсторонності суду, що розглядає справу.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, № 255, с.12, п.27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Судом зазначається, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що здійснюється" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Заява адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді у справі №287/748/21 містить лише посилання на незгоду заявника з постановленим рішенням суддею ОСОБА_4 у іншій справі про арешт майна, оцінкою ним доказів, що не може бути підставою для відводу в розумінні положень ст. 75 КПК України. При чому заява не містить посилань на наслідки апеляційного провадження у даній справі. Будь-яких інших фактів, які можуть служити підставою для об`єктивно обґрунтованого сумніву в упередженості чи безсторонності судді заява також не містить.

Таким чином, оскільки особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, адвокатом не надано будь-яких доказів, які б доводили об`єктивно обґрунтований сумнів в упередженості чи безсторонності судді ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відвід.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у справі №287/748/21 відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1