Справа № 574/790/21
Провадження 1-в/574/8/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області клопотання ОСОБА_3 про зміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на максимальний термін покарання, передбачений ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Буринського районного суду Сумської області з даним клопотанням, яке мотивує тим, що його було засуджено вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. На даний час він відбув більше 18 років довічного позбавлення волі в умовах тримання максимального рівня безпеки.

Звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у справі Пєтухов проти України №2 визнав порушенням ст. 3 Конвенції державою України, фактично нескоротним довічним ув`язненням заявника. Відповідно до ст.27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів норми міжнародного права мають вищу юридичну силу ніж національне законодавство, а країни не можуть посилатись у невиконанні міжнародних договорів на норми національного законодавства.

Отже, не дивлячись на те, що КК України передбачено такий вид покарання, як довічне позбавлення волі, його застосування суперечить нормам акту вищої юридичної сили рішенню Європейський суд з прав людини у справі Пєтухов проти України №2.

Вважає, що в у відповідності до ст.5 та ч.3 ст.74 КК України його покарання має бути пом`якшене через невідповідність новій нормі чинного законодавства, а саме рішенню Європейського суду з прав людини.

На підставі викладеного просить зупинити порушення ст.3 Конвенції та змінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на максимальний термін покарання, передбачений ч.2 ст.115 КК України, тобто на 15 років позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 та його захисник клопотання підтримали та просили його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Крім того, засуджений додатково посилався на рішенням ЄСПЛ у справі "Дембо та інші проти України", яким встановлено порушення ст.3 Конвенції відносно нього та рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року, яким на його думку визнано неконституційним покарання у виді довічного позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання відмовити, покликаючись на його безпідставність, оскільки покарання за вчинення злочинів в Україні визначено КК України, а не рішеннями Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доводи засудженого та думку інших учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених п.п. 1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ч.3 ст.289, ч.3 ст.357 КК України та засуджений, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до довічного позбавлення волі.

22.03.2005 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України касаційні скарги ОСОБА_3 та інших учасників кримінального провадження були залишені без задоволення, а вказаний вирок Апеляційного суду Сумської області, без зміни. Цього ж дня, 22.03.2005 року вирок суду набрав законної сили та був звернутий до виконання.

На даний час ОСОБА_3 перебуває в ДУ "Сумський слідчий ізолятор (№ 25)" в зв`язку з розглядом скарг і клопотань, поданих ним в порядку виконання вироку та з інших підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 13 ч.1 ст.537, ч.2 ст.539 КПК України питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України вирішуються під час виконання вироку в порядку статті 539 КПК України місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Як вбачається із змісту поданого ОСОБА_3 клопотання останній фактично просить змінити призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді 15 років позбавлення волі. При цьому засуджений покликається на норми ч. 3 ст. 74 КК України.

Буринський районний суд Сумської області не є судом, в межах якого ОСОБА_3 відбуває покарання, чи в межах якого виконується вирок.

За таких обставин суд приходить до висновку, що дане клопотання не підсудне Буринському районному суду, оскільки повинно розглядатися судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання, а тому клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 зміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на максимальний термін покарання, передбачений ч.2 ст.115 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1