У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1020/21
Номер провадження 1-кп/184/168/21

09 вересня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000017 від 08.03.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Покров, Дніпропетровської області, освіта середня неповна, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 (в режимі відео конференції), захисника ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Орджонікідзевського міського суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000017 від 08.03.2021 року.
08.09.2021 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, застосованого на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 року та в подальшому продовженого ухвалою від 06.05.2021 р. та ухвалою суду від 03.06.2021 р., та ухвалою суду від 21 липня 2021 року.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що заявлені раніше ризики, передбачені п.п.1 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися, та запобігти яким шляхом застосування більш м`яких, аніж тримання під вартою запобіжних заходів, неможливо, оскільки ОСОБА_3 на даний час ніде не працює, не навчається, неповнолітніх дітей на утриманні не має, осіб, які б перебували на її утриманні, також не має, інших будь-яких соціальних чинників, які б стримували її у місті Покров Дніпропетровської області, немає. За місцем мешкання характеризується негативно, оскільки зловживає алкогольними напоями. Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 не має фактичного місця реєстрації та місця проживання в м. Покров Дніпропетровської області, оскільки житловий будинок, в якому мешкала остання, відчужено шляхом його продажу. Так, 07.06.2021 року ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу з ОСОБА_7 (матір`ю обвинуваченої) житлового будинку разом з земельною ділянкою, розташованого по АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок на праві власності належав ОСОБА_7 і саме у вказаному житловому будинку на момент вчинення кримінального правопорушення була зареєстрована та мешкала обвинувачена. ОСОБА_3 на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і вона в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за навмисне позбавлення життя людини. Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою перебувала у сімейних відносинах, що є обставинами, що обтяжують її покарання.
Захисник обвинуваченої у судовому засіданні заявив клопотання про відмову в задоволені клопотання прокурору про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. У заявленому клопотанні захисник посилався на те, що обвинувачена ОСОБА_3 доглядала за хворою прикутою до ліжка матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час догляду за матір`ю, співмешканець ОСОБА_3 неодноразово застосував до неї фізичне насилля, завдавав тілесних пошкоджень, що підтверджено висновком СМЕ. В подальшому співмешканець мав намір вдарити ОСОБА_8 металевим совком, на що вона, захищаючись кухонним ножем, вдарила співмешканця у спину. Обвинувачена будь-яких намірів уникнути відповідальності не має: після скоєного самостійно прийняла заходи для виклику швидкої допомоги та поліції і чекала на їх прибуття. З врахуванням того, що ОСОБА_3 визнає факт нанесення ножового удару із-за самозахисту, про всі обставини вона розповіла, намірів уникати від слідства вона не має, також не має намірів скоювати інші правопорушення, захисник вважає, що на сьогоднішній час відсутні ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, а також перераховані в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу. Тому очевидні обставини, які можливо прийняти до уваги, як обставини для обрання обвинуваченій іншого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання.
Обвинувачена у судовому засіданні підтримала клопотання захисника. ОСОБА_3 пояснила, що на даний час вона не має місця мешкання та реєстрації у місті Покров Дніпропетровської області. Її мати виїхала до Російської Федерації, де постійно проживає на даний час. Проте обвинувачена має повнолітню доньку (29 років), яка проживає у м. Покров, де винаймає квартиру.
Розглянувши вказане клопотання, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою; в подальшому строк застосованого запобіжного заходу продовжено ухвалою від 06.05.2021 р. та ухвалою суду від 03.06.2021 р., та ухвалою суду від 21.07.2021 року.
Ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.
З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується наданими стороною обвинувачення сукупності доказів, а саме даними: витягу з ЄРДР №0000017 від 08.03.2021р., протоколу огляду трупа від 09.03.2021р.; протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 08.03.2021 року, протоколу огляду місця події від 08.03.2021 року, висновком щодо медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновком експерта №150 від 09.03.2021р., висновком експерта №150/2 від 23.03.2021р., протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2021р., повідомленням про підозру від 09.03.2021р.
Крім того, у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 не заперечувала факт спричинення потерпілому ножових поранень, внаслідок яких настала смерть останнього.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Повторно оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд виходить з того, що відповідно до практики ЕСПЛ, тяжкість можливого покарання згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Крім того, оцінка ризику ухилення від суду має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками (справа «Бекчиєв проти Молдови»). Оцінка ризику повторного скоєння правопорушення має здійснюватись, зокрема, з встановлених обставин справи щодо біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Клоот проти Бельгії).
Таким чином, при вирішенні питання продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про продовження існування та не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки, як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7-ми до 15-ти років; обвинувачена в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за навмисне позбавлення життя людини. Станом на 09.09.2021 року обвинувачена ОСОБА_3 не має фактичного місця реєстрації та місця проживання в м. Покров, Дніпропетровської області, оскільки житловий будинок, в якому мешкала остання, відчужено шляхом його продажу. Як повідомила у судовому засіданні обвинувачена, її мати на даний час виїхала до Російської Федерації, де зараз постійно проживає. Зі слів обвинуваченої, остання має 29-річну доньку, яка проживає у м. Покров, де винаймає квартиру. Проте, донька обвинуваченої до суду не з`явилася, згоду на сумісне проживання у орендованій квартирі з ОСОБА_3 не надала. Враховуючи встановлені обставини, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від суду, а також уникнення покарання за особливо тяжкий злочин, вона може виїхати з місця свого проживання.
Крім того, суд звертає увагу на те, що обвинувачена ніколи офіційно не працювала, дітей на утриманні не має, осіб, які б перебували на її утриманні, також не має, в неї відсутні міцні соціальні зв`язки (сім`ї), відсутні законні джерела доходів, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується остання, вчинене у стані алкогольного сп`яніння. Суд критично оцінює пояснення обвинуваченої про те, що вона проживала за рахунок матеріальної допомоги її сестри, що мешкає у Росії, оскільки жодних доказів зазначеного учасниками провадження до суду не надано. Крім того, за місцем проживання характеризується негативно, оскільки зловживає алкогольними напоями, що ставало наслідком виникнення сварок зі співмешканцем ОСОБА_9 ; раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.310, ч.2 ст.309 КК України та, хоча на даний час судимість по вказаним кримінальним правопорушенням погашена, а відтак суд не посилається на наявність судимості у обвинуваченої, проте факт притягнення останньої до кримінальної відповідальності раніше свідчить про репутацію ОСОБА_3 та її схильність до неправомірної поведінки та може бути належним елементом при оцінці ризику вчиняти кримінальні правопорушення у майбутньому.
Водночас, зазначене підтверджує, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу, а саме ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, - не зменшились, застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконанню обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.
Судовий розгляд по суті з проведенням судового слідства для з`ясування обставин і перевірки їх доказами з необхідністю допиту учасників кримінального провадження, а саме обвинуваченої, потерпілого та свідків ще не розпочатий, через що наявна потреба запобігти процесуальним ризикам, встановленим в судовому засіданні, а тому строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 необхідно продовжити ще на 60 днів до 07.11.2021 року включно.
Водночас, суд звертає увагу на те, що в силу вимог ч.4 ст.183 КПК України, суд має право не призначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини, проте, зазначене є диспозитивним правом суду, а не його обов`язком.
Згідно ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 або ч.4 ст.183 цього Кодексу.
За таких обставин, приймаючи до уваги тривалий час проведення досудового слідства не з вини обвинуваченої, можливість близьких родичів обвинуваченої внести передбачений законодавством розмір застави, суд приходить до висновку про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 у виді застави.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 314, 315, 316, 369-372 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 09.09.2021 року до 07.11.2021 року включно.
Виконання даної ухвали, в частині продовження строку запобіжного заходу, покласти на ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та державну установу "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК України.
Розмір застави визначити у сумі 190 320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний депозитний рахунок суду.
Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- прибувати за викликом прокурора, суду;
- не відлучатися із м. Покров без дозволу прокурора, суду;
- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню (щодо свідка ОСОБА_7 обмежити спілкування з питань обставин кримінального провадження).
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити строком на два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, вище вказана уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти та повідомити усно і письмово Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_3 зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, її захиснику та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1