Справа № 306/830/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою, яку подав засуджений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2021 року задоволено подання провідного інспектора Свалявського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 й скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року.
У поданні вказується на те, що вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання. Однак, указані обов`язки ОСОБА_5 не виконав, протягом іспитового строку притягувався до адміністративної відповідальності та був оголошений у розшук і станом на 01.02.2018 його місцезнаходження не відоме. У зв`язку з цим, у поданні порушується питання про скасування встановленого ОСОБА_5 іспитового строку, і направлення засудженого для відбування призначеного йому покарання за вищезгаданим вироком.
В ухвалі суду вказується на те, що засуджений ОСОБА_5 вину у невиконанні покладених на нього обов`язків без поважних причин визнав та пояснив, що внаслідок збігу важких життєвих обставин у 2015 році виїхав у Донецьку область, де проживає і на даний час, однак Свалявський РВ філіції ДУ «Центр пробації» про зміну місця проживання не повідомляв, а також ствердив, що працівниками цієї установи йому було роз`яснено про можливу відповідальність у випадку невиконання покладених на нього вироком обов`язків. Разом із тим, в ухвалі зазначається, що вирок Свалявського районного суду від 26.09.2014 щодо ОСОБА_5 прийнятий органом пробації до виконання 04.11.2014 і ОСОБА_5 25.11.2014 надано підписку про роз`яснення йому покладених на нього обов`язків і попередження, що у разі порушення таких його буде направлено для відбування призначеного за вироком покарання. Також указується на те, що відповідно до повідомлення направленого на адресу КВІ начальником Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 14.05.2015 засуджений ОСОБА_5 оголошений у розшук, а ухвалою Свалявського районного суду від 19.11.2018, у зв`язку з оголошенням ОСОБА_5 у розшук, провадження у справі зупинено. У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що засудженим не виконано обов`язок повідомляти орган пробації про зміну місця проживання. Тому, подання задоволено.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала є незаконною. Посилається на те, що 25.11.2014 йому було надано підписку про роз`яснення покладених на нього обов`язків та попереджено, що у разі порушення таких його буде направлено для відбування призначеного вироком покарання, однак у цей час він попередив начальника КВІ про те, що він зі своєю цивільною дружиною їдуть до батьків у Донецьку область, а також надали адресу, де будуть проживати, та контактні телефони. Проте, жодних повідомлень чи телефонних дзвінків ні він, ні його цивільна дружина не отримували, тобто будь-яких належних викликів відповідно до КВК України не одержували. При цьому, зазначає, що його цивільна дружина та члени його сім`ї до суду не викликались та з цього приводу не допитувались. Разом із тим, стверджує, що за час іспитового строку не порушував покладених на нього обов`язків, нових злочинів не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався, і при цьому, письмового попередження про скасування іспитового строку від працівників органу пробації не отримував. Тому, вважає, що подання є необґрунтованим і не підтверджує фактів його небажання стати на шлях виправлення та грубого порушення ним умов іспитового строку, а в матеріалах справи відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або в своїй сукупності давали суду впевненість у неможливості його виправлення без реального відбування покарання. Просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні подання органу пробації.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали за поданням, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та засудженого ОСОБА_5 , неявка яких не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що: прокурор та ОСОБА_5 належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги вже відкладався і справа протягом тривалого періоду часу перебуває у провадженні апеляційного суду; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища засудженого ОСОБА_5 і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки прокурора та засудженого в судове засідання; будь-яких клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин неявки прокурора та засудженого до апеляційного суду не надходило.
Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення відхиляються з таких підстав.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
За змістом наведеної норми, направлення засудженого для відбуття покарання застосовується у випадку невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень лише за умови, що ці дії свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, що потребує доведення.
Порядок притягнення до відповідальності осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням регулюється ст. 166 КВК України.
Так, відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.
У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подав провідний інспектор Свалявського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 про скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року, взяті до уваги вказані вище вимоги Кримінального та Кримінального виконавчого кодексів України, дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України й ретельно перевірені його доводи, яким дана відповідна оцінка й постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного йому за вироком покарання.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи подання та приймаючи рішення дав оцінку поясненням засудженого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні визнав вину у невиконанні покладених на нього обов`язків без поважних причин та пояснив, що внаслідок збігу важких життєвих обставин у 2015 році виїхав у Донецьку область, де проживає і на даний час, однак Свалявське РВ філіції ДУ «Центр пробації» про зміну місця проживання не повідомляв, а також ствердив, що працівниками цієї установи йому було роз`яснено про можливу відповідальність у випадку невиконання покладених на нього вироком обов`язків.
При цьому, суд першої інстанції дав належну оцінку тому факту, що вирок Свалявського районного суду від 26.09.2014 щодо ОСОБА_5 прийнятий органом пробації до виконання 04.11.2014 і ОСОБА_5 25.11.2014 надано підписку про роз`яснення йому покладених на нього обов`язків і попередження, що у разі порушення таких його буде направлено для відбування призначеного за вироком покарання.
Також суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що відповідно до повідомлення направленого на адресу КВІ начальником Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, від 14.05.2015 засуджений ОСОБА_5 оголошений у розшук, а ухвалою Свалявського районного суду від 19.11.2018, у зв`язку з оголошенням ОСОБА_5 у розшук, провадження у справі зупинено.
Вищевказані факти, які взяті до уваги судом першої інстанції при розгляді подання, повністю підтверджуються матеріалами судового провадження, й апеляційний суд вважає, що такі обґрунтовано взяті до уваги судом першої інстанції при прийнятті рішення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що він попередив начальника КВІ про те, що разі зі своєю цивільною дружиною вони їдуть до батьків у Донецьку область, а також надали адресу, де вони будуть проживати, та контактні телефони, проте, жодних повідомлень чи телефонних дзвінків ні він, ні його цивільна дружина не отримували, тобто будь-яких належних викликів відповідно до КВК України вони не одержували, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що у підтвердження цих доводів засуджений не надав будь-яких доказів, у тому числі не посилався на ці доводи під час розгляду справи судом першої інстанції.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги й те, що як зазначено в ухвалі суді першої інстанції ОСОБА_5 визнав вину у невиконанні покладених на нього обов`язків без поважних причин та пояснив, що внаслідок збігу важких життєвих обставин у 2015 році виїхав у Донецьку область, де проживає і на даний час, однак Свалявське РВ філіції ДУ «Центр пробації» про це не повідомляв, а також ствердив, що працівниками цієї установи йому було роз`яснено про можливу відповідальність у випадку невиконання покладених на нього вироком обов`язків. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 не надавав таких пояснень чи пояснення ОСОБА_5 викладені в судовому рішенні неповно або є перекрученими. На такі відомості ОСОБА_5 не посилається і в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що його цивільна дружина чи члени його сім`ї до суду не викликались та не допитувались, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду про порушення ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що матеріалами справи не підтверджено того, що ОСОБА_5 заявляв клопотання про виклик та допит будь-яких осіб у якості свідків.
Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що за час іспитового строку ОСОБА_5 не порушував покладених на нього обов`язків, - апеляційний суд відхиляє як такі, що повністю спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що нових злочинів він не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягався, і при цьому, письмового попередження про скасування іспитового строку від працівників органу пробації не отримував, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність скасування ОСОБА_5 іспитового строку та направлення його для відбування призначеного покарання.
Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що подання є необґрунтованим і не підтверджує фактів його небажання стати на шлях виправлення та грубого порушення ним умов іспитового строку, а в матеріалах справи відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або в своїй сукупності давали суду впевненість у неможливості його виправлення без реального відбування покарання, - апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі спростовуються наведеним вище й не впливають на висновок суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови в задоволенні подання органу пробації.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги та погоджуючись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_5 порушив порядок та умови іспитового строку, належним чином не виконав покладений на нього обов`язок повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, що в свою чергу свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому його виправлення та перевиховання у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, буде можливим лише за умови відбування покарання у виді реального позбавлення волі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що саме за клопотанням учасників судового розгляду сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено, і не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, сторона захисту позбавила себе можливості надати докази, пояснення чи заявити відповідні клопотання у ході розгляду апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав засуджений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: