Провадження № 11-кп/4820/702/21
Справа № 682/1248/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2018 року за № 0000031 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Миньківці Славутського району Хмельницької області, громадянину України, з :професійно-технічною освітою, неодруженому, проживаючому по АДРЕСА_1 , непрацюючому, раніше неодноразово судимому, останній раз

вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 липня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 листопада 2021 року включно.
Продовжуючи ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, встановленим судом.
Непогоджуючись з ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляд цілодобового домашнього арешту.

Ухвалу вважає необґрунтованою, постановленою без належного з`ясування всіх обставин справи та істотним порушенням кримінального процесуального законодавства.
Суд не врахував відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 178 КПК України, того, що ОСОБА_7 в минулому спроб уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування чи суду, не вчиняв. Покарання за попереднім вироком відбув у повному обсязі, без попереднього застосування до нього будь-якого із запобіжних заходів. А тому, висновок судді про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду, є помилковим.

На думку захисника, необґрунтованим є ризик незаконного впливу на потерпілого, оскільки його вже було допитано судом при попередньому розгляді справи і надані показання виправдовували обвинуваченого.

Зазначає, що з моменту затримання ОСОБА_7 минуло понад 3 роки, в цей період жодного адміністративного або кримінального правопорушення він не вчинив, а тому твердження суду про існування ризику продовження вчиняти інші кримінальні правопорушення, є безпідставним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: переховування ОСОБА_7 від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років; незаконно впливати на потерпілого, який є особою похилого віку і обвинуваченому відомо місце його проживання; вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, у тому числі проти власності.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому, був допитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд першої інстанції врахував, що підстави, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, продовжують існувати ризики того, що він зможе продовжити злочинну діяльність, ухилятись від суду, незаконно впливати на потерпілого.
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що ризики: продовження злочинної діяльності, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого продовжують існувати та не зменшились.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 дотримувався умов застосованих до нього раніше запобіжних заходів, а суд це не врахував при постановленні ухвали, на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ряд обставини. Серед переліку таких обставин є і дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше. Натомість, наявність лише однієї цієї обставини, зазначеної захисником, не є беззаперечною підставою для зміни обраного раніше запобіжного заходу на більш м`який, оскільки судом була надана оцінка сукупності інших обставин, які стали підставою для задоволення клопотання прокурора.

Твердження апелянта про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, незаконний вплив на потерпілого, продовження злочинної діяльності, жодним чином не підтверджені, є безпідставними.

Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Суд першої інстанції, врахувавши всі ризики та обставини, визначені ст. 178 КПК України в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд.

Окрім того, колегія суддів враховує, що будучи раніше судимим, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та можливість продовжувати злочинну діяльність, що є підтвердженням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2021 року про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 листопада 2021 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4