Номер провадження: 11-кп/813/1187/21
Номер справи місцевого суду: 1519/1-936/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника органу пробації ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2021 року про звільнення від призначеного покарання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одеса, громадянина України, з середною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року за ч.2 ст.309 КК України, на підставі ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку - два роки,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2021 задоволено клопотання Малиновського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання з випробуванням за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року, після закінчення іспитового строку.
Прийняте рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що іспитовий строк закінчився 12 липня 2016 року, а строк виконання вироку закінчився 12 липня 2020 року, порушень покладених на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст.76 КК України, не встановлено.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що факт звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні не може свідчити про вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення у період іспитового строку.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції прокурор Одеської місцевої прокуратури № 2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу пробації.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, тому підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Прокурор стверджує, що ОСОБА_8 у період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, а факт його звільнення від кримінальної відповідальності не спростовує факту вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Таким чином, прокурор вважає, що ОСОБА_8 не дотримався покладених на нього обов`язків під час іспитового строку, вчинив нове кримінальне правопорушення, тому не може бути звільнений від призначеного покарання після закінчення іспитового строку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, засудженого ОСОБА_8 та представника органу пробації ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити оскаржену постанову без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1)неповнота судового розгляду;

2)невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3)істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які дають підстави вийти за межі апеляційної скарги.

Задовольняючи клопотання органу пробації суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_8 у період іспитового строку не вчинив нового кримінального правопорушення, тому до нього можливо застосувати положення ч.3 ст.75 КК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.75 КК України, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктом 2 статті 6 Конвенції регламентовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Апеляційний суд дослідив матеріали кримінального провадження та встановив, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2020 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.49 КК України.

При цьому, кримінальне провадження № 0001939 від 01 квітня 2015 року закрито на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України.

Відтак, виходячи із встановлених Конституцією України та Конвенцією положень, особа вважається такою, що вчинила кримінальне правопорушення виключно у випадку наявності обвинувального вироку компетентного суду, який набрав законної сили.

Проте, матеріали кримінального провадження не містять обвинувальних вироків відносно ОСОБА_8 у період іспитового періоду, встановленого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року.

Тобто, засуджений ОСОБА_8 не порушив у вказаний період покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відмови у задоволенні клопотання органу пробації про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора не знайшла свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_8 засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України, його звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк три роки.

Таким чином іспитовий строк засудженого ОСОБА_8 закінчився 12 липня 2016 року. Відповідно до положень п.3) ч.1 ст.80 КК України, строк виконання зазначеного вироку закінчився 12 липня 2020 року.

ЄСПЛ у пункті 54 Рішення у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року наголосив на тому, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», у пункті 1 ст.5 зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке позбавлення свободи відповідає меті ст.5 і не є свавільним.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29 червня 2010 року вказав, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Таким чином, порушення прокурором питання (подання апеляційної скарги) про звернення вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року до виконання порушує принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права.

У разі задоволення апеляційної скарги прокурора подальший правовий статус ОСОБА_8 буде невизначеним, що повністю суперечить Конвенції та завданням кримінального провадження.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскаржену ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2021 року належить залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання Малиновського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання з випробування за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року, після закінчення іспитового строку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3