Номер провадження: 11-сс/813/78/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі адвоката ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000854, внесеному до ЄРДР 08 липня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження №0000854, внесеного до ЄРДР 08 липня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, та накладено арешт на вилучені речі під час проведення обшуку від 09.09.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: ноутбук марки «Acer» чорного кольору S/N: NXGFJENF7600 та два макбуки сірого кольору та зарядні пристрої до них; мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», флеш-накопичувач марки «DM» та флеш-накопичувач марки «Verbatim» золотистого кольору; системний блок марки «AeroCool».

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що є достатньо підстав вважати, що зазначені у клопотанні слідчого речі містять відомості про обставини вчинення злочину, а також для подальшого всебічного, неупередженого, об`єктивного та швидкого досудового розслідування необхідно проведення експертного дослідження по вказаним предметам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, у зв`язку із грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, виходячи з того, що:

- у першочерговому клопотанні про арешт майна слідчому було відмовлено 23 листопада 2021 року, а слідчим у порушення вимог ч. 3 ст. 173 КПК України не було повернуто вилучене майно власнику. Крім того, слідчий суддя двічі розглядав клопотання з одних і тих самих підстав;

- слідчим суддею проігноровано, що у клопотання слідчого не зазначено, що вилучене майно було знаряддям злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, тобто слідчим не доведено і не заначено у клопотання підстави і мету арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України;

- слідчим не повідомлено чи визнана комп`ютерна техніка речовим доказом, постанови про визнання майна речовим доказом не надано.

На підставі вищевикладеного адвокат просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_6 та власник майна ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Від прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за її відсутності. Крім того, в заяві зазначено, що сторона обвинувачення заперечує проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вилучене майно є речовим доказом по справі та постановою слідчого від 16 грудня 2021 року було призначено комп`ютерно- технічну експертиза, а речові докази направлені до Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз для проведення експертних досліджень.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вище вимог дотримався в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000854, внесеного до ЄРДР 08 липня 2021 року, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу.

Окрім того, з клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР у вищевказаному кримінальному провадження вбачається, що до ЧЧ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області ДКП НП України щодо створення невстановленими особами фішингових ресурсів, за допомогою яких здійснюється втручання в роботу ЕОМ, шляхом заволодіння логінами і паролями від особистих банківських аккаунтів користувачів комп`ютерної мережі та в наступному усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у формі витоку, зміни, втрати та підробки інформації, шляхом подолання систем логічного захисту автоматизованої системи підміняють дані банківських акаунтів, використовуючи їх для власного збагачення шляхом їх продажу.

На виконання доручення старшого слідчого слідчого відділу ВП №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 співробітниками 1-го відділу УПК в Одеській області ДКП НП України було виявлено інформацію відносно мешканців Приморського району м. Одеса, що використовують нікнейми ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповідно, які за допомогою ШПЗ типу «brute force» (точна назва невідома), здійснюють несанкціоновані втручання в банківські акаунти користувачів Мережі Інтернет.

В подальшому, при відпрацюванні вказаних осіб, встановлено, що особою, яка використовує нік-нейм ОСОБА_13 » є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , номер « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , має у користуванні транспортний засіб: Ford Fusion з д.р.н НОМЕР_4 . В подальшому, було встановлено, що ОСОБА_14 , використовує наступний номер стільникового телефону « НОМЕР_5 » та електронну поштову скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В ході досудового розслідування встановлено, що особою, яка використовує нік-нейм « ОСОБА_15 » є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 фактичне місце проживання АДРЕСА_1 . Додатково, встановлено контактні дані ОСОБА_7 , а саме номер стільникового телефону « НОМЕР_7 » та електронну поштову скриньку: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

В ході проведення оперативних заходів встановлено, що ОСОБА_14 дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_7 дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено ноутбук марки «Acer» чорного кольору S/N: NXGFJENF7600 та два макбуки сірого кольору та зарядні пристрої до них; мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», флеш-накопичувач марки «DM» та флеш-накопичувач марки «Verbatim» золотистого кольору; системний блок марки «AeroCool».

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді відносного того, що зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема вилучені речі та інформація, що на них міститься, може підтверджувати факт та обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

При цьому, під час апеляційного розгляду встановлено, що постановою слідчого від 16 грудня 2021 року у вказаному кримінальному провадженні було призначено комп`ютерно- технічна експертиза, а вилучені речі були направлені до Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз для проведення експертних досліджень.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та прийшов до вірного висновку про необхідність збереження вилученого майна для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, зокрема проведення експертних досліджень, у зв`язку з чим в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Апеляційний суд також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Також, колегія суддів критично сприймає доводи апелянта відносно того, що у першочерговому клопотанні про арешт майна слідчому було відмовлено 23 листопада 2021 року, а слідчим у порушення вимог ч. 3 ст. 173 КПК України не було повернуто вилучене майно власнику, оскільки власник майна мав можливість на звернення зі скаргою на дії слідчого, які полягають у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Щодо доводів апелянта про те, що слідчий суддя двічі розглядав клопотання з одних і тих самих підстав, апеляційний суд зазначає, що у даному випадку предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого суддів від 03 грудня 2021 року про накладення арешту на майно, яка підлягає перевірки на законність й обґрунтованість, з метою недопущення виконання незаконного і необґрунтованого судового рішення.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000854, внесеного до ЄРДР 08 липня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4