УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Октябрське, Ленінського району, АР Крим, громадянина України, який має середню освіту,не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, офіційно зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 1) 18.09.1996 року Ленінським р/с АР Крим за ч. 3 ст. 140КК України, засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 46-1 КК України відкладено виконання вироку на 2 роки; 2) 03.07.1998 року Керченським м/с АР Крим за ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України, засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 років 6 місяців. На підставі ст. 53 КК України умовно-достроково звільнений від відбуття покарання, невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 4 дні; 3) 14.01.2002 року Керченським м/с АР Крим за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців. Звільнений по відбуттю строку покарання; 4) 16.11.2006 року Керченським м/с АР Крим за ч. 2 ст. 185 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбуття покарання, не відбутий строк покарання 6 місяців 7 днів; 5) 29.06.2011 року Білогорським р/с АР Крим за ч. 1 ст. 309 КК України засуджено до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців. Звільнений по відбуттю строку покарання; 6) 18.04.2012 року Євпаторійським м/с АР Крим за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений по відбуттю строку покарання; 7) 23.05.2012 року Феодосійським м/с АР Крим за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; 8) 06.06.2017 року Орджонікідзевським р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України звільнений по відбуттю покарання; 9)13.12.2017 року Великобурлукським р/с Харківської обл. за ч. 3 ст. 185 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці. 16.11.2020 року звільнений з Північної ВК Херсонської області (№ 90) по відбуттю строку покарання,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло вказане клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

В порядку передбаченому п. 20-5 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, в порядку, передбаченому ч.3 ст.35 КПК в порядку автоматизованого розподілу клопотання прокурора передано у провадження судді ОСОБА_1 ..

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин на території Вознесенівського району м. Запоріжжя.

Так 02.01.2021 року приблизно 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні торгового залу магазину «Сільпо № 150», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 64, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгового холодильнику майно, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», поклавши його до поліетиленового пакету, а саме: 3 упаковки вершкового масла «Масло President Екстра 400 г.» вартість яких згідно висновку експерта ЗВДНДІСЕ МЮУ № 11-21 від 14.01.2021 року складає 472 гривні 50 копійок без урахування ПДВ.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, не маючи наміру розрахуватись за викрадене майно, ОСОБА_4 , пройшов касову зону не розрахувавшись за товар, та залишив приміщення магазину, чим спричинив ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 472 гривні 50 копійок без урахування ПДВ.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, 03.01.2021 року приблизно об 11 годин 10 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні торгового залу магазину «Сільпо № 150», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 64, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, намагався таємно викрасти з торгових холодильників майно, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», поклавши його до поліетиленового пакету, а саме: сир «Пирятин» вагою 0.432 кг, вартість якого згідно висновку експерта ЗВДНДІСЕ МЮУ № 12-21 від 14.01.2021 року складає 71 гривня 96 копійок без урахування ПДВ; 3 упаковки вершкового масла «Масло President Екстра 400 г.» вартість яких згідно висновку експерта ЗВДНДІСЕ МЮУ № 12-21 від 14.01.2021 року складає 472 гривні 50 копійок без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 544 грн. 46 коп. без урахування ПДВ, чим намагався спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Сільпо-Фуд» на вищевказану суму.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, не маючи наміру розрахуватись за викрадене майно пройшов касову зону не розрахувавшись за товар, та попрямував до виходу з магазину, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками служби безпеки ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

31.03.2021 року ОСОБА_4 , було відправлено поштою за останнім місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.
В діях ОСОБА_4 , вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.
На підставі чого відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання може: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до п`яти років.
Крім того, вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , на даний момент офіційно не працевлаштований та постійного джерела доходу не має, що дає достатні підстави вважати, що знаходячись на свободі, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення (злочини), що також є одним з ризиків невиконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, останній раз звільнився лише 16.11.2020, що не зупинило його від вчинення нових злочинів.
У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , на виклики слідчого не з`являвся без поважних причин, останнього було оголошено у розшук. 11.10.2021 встановлено місце знаходження обвинуваченого та 12.10.2021 йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 09.11.2021.
Крім того, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Неможливість обрання до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до судді не надходило відповідних клопотань від поручителів.

Про неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що обвинувачений не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, та зважаючи на систематичність вчинення злочинів корисливої спрямованості, єдиним джерелом його доходу є матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, які не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків.

Крім того, про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, свідчить саме систематичне скоєння кримінальних правопорушень, принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві, тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, та наявність можливості переховуватись від органів досудового слідства або суду і подальшого порушення більш м`яких запобіжних заходів передбачених п.3 ч.1 ст. 176 КПК України та п.4 ст. 176 КПК України.

У зв`язку з чим, з метою захисту громадян і суспільства від злочинних посягань, та з метою присікти подальшу злочинну діяльність ОСОБА_4 сторона обвинувачення приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного прокурор просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 строком на «60» діб з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, вказуючи на конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № №0000016 від 03 січня 2021 року пред`явлено обвинувачення за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Обґрунтовуючи пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 сторона обвинувачення послалася на наступні докази: протокол допиту свідка ОСОБА_6 , від 03.01.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_7 , від 03.01.2021 року; протокол огляду предмету (викраденого майна) від 04.01.2021 року; протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 05.01.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 06.01.2021 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.01.2021 року; прокол огляду предмету (відеозаписів з камер відеоспостереження) від 06.01.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 06.01.2021року; протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 06.01.2021 року; прокол огляду предмету (відеозаписів з камер відеоспостереження) від 08.01.2021 року.
Аналізуючи наведені стороною обвинувачення обставини можливо дійти висновку, що вони містять відомості про ймовірну причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому злочинів.

Враховуючи наведене, суд, не вирішуючи наперед питання про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості, та вважає, що зміст клопотання підтверджують існування фактів і інформації, які можуть свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому діянь.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу судом враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Обєднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обовязково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4,5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не працевлаштований, соціальні зв`язки відсутні, обвинувачується у вчиненні не тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до пяти років, що свідчить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду.

ОСОБА_4 з метою уникнути від відповідальності може незаконно впливати на свідків шляхом вмов або залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що є ризиком передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

До того, згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , на час скоєння інкримінованого правопорушення офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що скоєння корисного кримінального правопорушення є єдиним його джерелом прибутку, дані підстави вказують на те, що ОСОБА_4 залишаючись на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 не одружений, не має на утриманні дітей, офіційно не працевлаштований, має фактичне місце проживання, раніше неодноразово судимий.

Суд також враховує, що стан здоров`я ОСОБА_4 , не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, суду не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

Інші запобіжні заходи, на думку суду, не змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у застосуванні запобіжного заходу із визначенням конкретного строку на 60 днів до 07 січня 2022 року, оскільки раніше закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження не надається можливим.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинений без застосування насильства чи погрози його застосування, не спричинив загибель людини, запобіжний захід у вигляді застави раніше не обирався, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Ураховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , зважаючи на дані про особу обвинуваченого, враховуючи обставини справи, суд у межах, визначених ст. 182 КПК України, вважає, за необхідне визначити обвинуваченому, як альтернативу, розмір застави -10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 22700 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 січня 2022 року включно.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 22 700 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок (Отримувач: ТУ ДСА в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Термін дії обовязків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обовязки, повязані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у звязку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали до 07.01.2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя: ОСОБА_1