ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/410/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області м. Біла Церква, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 11.03.1997 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі; 08.06.2001 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України, на строк до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 07.06.2006 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на строк до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 27.06.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі, за ст. 71 КК України, призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; 07.05.2018 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі за ст. 75 КК України з іспитовим терміном 3 роки; 08.07.2019 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 395 КК України до покарання у виді двох місяців арешту,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_7 , 05 листопада 2017 року, приблизно опівдні, знаходячись у кафе за адресою: м. Київ, вул. Садова, 118 розпивав алкогольні напої разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (далі-невстановлена досудовим розслідуванням особа), із яким ОСОБА_7 напередодні познайомився у цьому ж кафе за вищевказаною адресою. В ході спілкування ОСОБА_7 згадав, що від цивільної дружини ОСОБА_10 йому попередньо стало відомо, що начебто ОСОБА_11 ховає у своєму ліжку за місцем мешкання у приміщенні дачного будинку грошові кошти в сумі близько 100 000 Євро, про що розповів невстановленій досудовим розслідуванням особі.

В цей момент, у ОСОБА_7 раптово виник корисливий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 . Про свої протиправні наміри ОСОБА_7 повідомив невстановленій досудовим розслідуванням особі, на що той погодився, таким чином вступив із останнім у злочинну змову та попередньо узгодивши план послідовних дій, направлених на вчинення злочину та приховання можливих наслідків за його вчинення, розпочали його виконання.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, направились за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де попередньо обгорнули свої обличчя наявними у них шарфами з метою уникнення можливої ідентифікації особи з боку потерпілої чи можливих свідків злочину та шляхом вільного доступу проникли у вищевказаний будинок. Увійшовши в кімнату, де на ліжку відпочивала ОСОБА_11 , невстановлена досудовим розслідуванням особа, нанесла удар кулаком в обличчя ОСОБА_11 з метою запобігання можливого опору з боку останньої, в цей час ОСОБА_7 з-під матрацу на ліжку де відпочивала ОСОБА_11 дістав глянцевий журнал у якому знаходились грошові кошти 2000 гривень та 1500 Євро, (що в перерахунку на національну валюту по курсу НБУ станом на 05.11.2017 року складає 47040 гривень).

Розуміючи, що злочинний умисел було реалізовано частково, ОСОБА_7 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, вирішили обшукати кімнату потерпілої ОСОБА_11 . Для цього ОСОБА_7 з невстановленою досудовим розслідуванням особою, жіночими колготами зв`язали руки останньої та кинули на підлогу біля ліжка, після чого оглянувши шухляди меблів на наявність грошових коштів чи інших цінностей нічого не знайшли та з викраденим майном покинули вищевказане помешкання.

Після втечі з місця події, ОСОБА_7 розподілив викрадені у ОСОБА_11 кошти з невстановленою досудовим розслідуванням особою, у подальшому частково витративши свою частину коштів на особисті потреби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, суду пояснив, що з потерпілою його познайомила його подруга ОСОБА_12 , з якою він один чи два рази приходили в гості до потерпілої. Ніколи у потерпілої не жив. Він працював і тому не було сенсу у нього вчиняти будь-які злочини. Суду не зміг пояснити чому на досудовому слідстві щодо своїх анкетних даних давав неправдиву інформацію. Пояснив, що на досудовому слідстві на нього чинили тиск і він підписував все що йому давали підписати.

Відносно потерпілої суду надано копію актового запису про смерть № 12072 від 23.07.2018 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з чим не вдалося можливим отримати її пояснення в суді.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що потерпіла ОСОБА_11 це її свекруха, її потрібно було доглядати та вони знайшли жінку, яка могла б це робити. Співмешканцем даної жінки виявився ОСОБА_7 , спочатку до будинку переїхала вона, а через декілька днів з`явився ОСОБА_7 . Вони жили разом, сплачували орендну плату за житло та допомагали ОСОБА_11 , яка добре до них ставилась. ОСОБА_11 добре відзивалася про ОСОБА_7 , казала, що він працює, приносить додому продукти. Потім у ОСОБА_11 зникла банківська картка і ОСОБА_7 в цей же час пішов з будинку. Коли ОСОБА_13 зустріла ОСОБА_7 та спитала його, що він накоїв та просила повернути картку, він відповів, що загубив її. Пізніше потерпіла їй зателефонувала та повідомила, що її пограбували, попросила приїхати. Коли вона приїхала то побачила, що у потерпілої синє чоло, садна на руках та обличчі, була кров. Потерпіла їй розповідала, що була у своєму будинку, до неї зайшло двоє чоловіків та почали її бити, вона впізнала ОСОБА_7 по очах, не могла повірити, що він може таке зробити, оскільки довіряла йому. Її бив той, чоловік, що був із ОСОБА_7 , а останній шукав гроші під матрацом. Напад відбувся у листопаді 2017 року. Після цього вони шукали ОСОБА_7 , питали у його співмешканки де він може бути, вона відповідала, що не знає. Вони її вигнали з будинку та більше не бачили.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що була сусідкою ОСОБА_11 . Три роки тому приблизно наприкінці осені до неї в двері хтось подзвонив, було пізно, виявилось, що прийшла потерпіла ОСОБА_11 . Вона була розтріпана, у ковдрі, повідомила, що на неї скоїли напад, душили її подушкою, зв`язували руки панчохами, викрали гроші євро, суму не пам`ятає та телефон. ОСОБА_11 казала, що на неї напали два чоловіки, припускала, що це були ті люди, які у неї раніше жили, вони були з закритими обличчями. Просила викликати поліцію. Працівники поліції її опитували і вона розповіла все, що бачила та те, що їй розповідала потерпіла ОСОБА_11 . У потерпілої до нападу жили чоловік і жінка, яких вона не знала.

Крім зазначених вище показань обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , стороною обвинувачення надано на підтвердження винуватості ОСОБА_7 наступні письмові докази:

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 04.11.2017 року о 21 годині 00 хвилин від ОСОБА_11 , згідно з якою 05.11.2017 року в 19 год. 00 хв. по вул. Садовій, 115 діл. 42 в м. Києві дві невстановлені особи шляхом застосування насильства проникли до будинку та заволоділи грошовими коштами і мобільним телефоном, а саме 1500 Євро, 2000 гривень, картка банку «А-банк», мобільним телефоном «Флай». Дану заяву зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Дарницького УП 05.11.2017 року за № 82979 (а.п. 114-115 Т.1);

Рапорт ст. інспектора ВП Дарницького УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_15 , про здійснення розшукових заходів щодо ОСОБА_10 , яка за повідомленням заявниці раніше знімала житло у неї та могла знати де вона зберігає кошти (а.п. 116-117 Т.1);

Заяву потерпілої ОСОБА_11 від 06.11.2017 року про відмову від проходження судово-медичної експертизи (а.п. 118 Т.1);

Протокол огляду місця події з додатком-схемою до нього, який проводився з 20 год. 00 хв. до 20 год. 35 хв. 05.11.2017 року слідчим Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_16 на підставі заяви про кримінальне правопорушення. Об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка розташована за адресою місто Київ вулиця Садова 115 та включає в себе територію приватного двору за адресою: місто Київ, вулиця Садова, 115, ділянка 42 та проїжджа частина в сторону спадання номерів по вулиці Садовій 115. На ділянці двору розташований двоповерховий приватний будинок.

Під час проведення вказаної процесуальної дії було виявлено та вилучено колготки, кашкет, три сліди папілярних узорів, три недопалки. Під час огляду застосовувався фотоапарат «Нікон». Огляд проводився в темну пору доби при електричному освітленні. Зауважень під час складання протоколу не надходило. Огляд було проведено зі згоди та у присутності ОСОБА_11 , за участі понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , спеціаліста ОСОБА_18 та підписано цими особами (а.п. 119-123 Т.1);

Заяву ОСОБА_19 від 06.11.2017 року, який добровільно надав для вилучення грошові кошти: одна купюра 50 гривень та 60 купюр 200 гривень, на загальну суму 12050 гривень, які були у нього при собі (а.п. 124 Т.1);

Протокол огляду місця події з фототаблицею до нього, який проводився з 16 год. 10 хв. до 18 год. 00 хв. 06.11.2017 року слідчим Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_20 на підставі повідомлення про подію. Згідно протоколу, об`єктом огляду є кабінет № 321 Дарницького УП ГУНП у м.Києві за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 3-А, який знаходиться на третьому поверсі. У кабінеті знаходиться особа чоловічої статі, який представився ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 . На запитання до ОСОБА_19 «Чи є в нього при собі гроші, які набуті злочинним шляхом?» останній повідомив, що «Так, є.» ОСОБА_19 з внутрішньої правої кишені куртки дістав стопку купюр та на запитання «Звідки у нього дані гроші?», останній повідомив що: «Дані гроші я обміняв з 1000 євро, які забрав у Людмили. Це залишок, інші гроші я вже витратив.». Далі ОСОБА_19 поклав стопку купюр на стіл. Розклавши купюри на стіл, було виявлено купюри: 1шт. номіналом 50 грн. серійний номер ТБ 7755062, 60 шт. номіналом 200 грн. Загальна сума грошових коштів складає 12050 грн. Дані гроші були вилучені та поміщені до поліетиленового пакету чорного кольору, які було прошити ниткою чорного кольору, опечатано «Для пакетів» та скріплений підписами понятих. Також у ОСОБА_19 було вилучено мобільний телефон марки «Samsung GT N7100» ІМЕІ: НОМЕР_1 , який було вилучено та поміщено до прозорого поліетиленового пакету, який було прошито ниткою чорного кольору, опечатано печаткою «Для пакетів» та скріплено підписами понятих. Під час огляду застосовувалася камера телефону «Xiaomi Redmi Note 2». Огляд проводився в темну пору доби при штучному освітленні. Зауважень під час складання протоколу не надходило. Огляд було проведено за участі підозрюваного ОСОБА_19 , понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та підписано цими особами (а.п. 125-130 Т.1);

- Розписку потерпілої ОСОБА_11 про отримання нею грошових коштів у розмірі 12050 грн. (т. 3 а.с.133);

Заяву ОСОБА_19 про надання працівникам поліції дозволу на проведення огляду орендованого ним житла по АДРЕСА_3 та на вилучення речей (а.с. 133);

Протокол огляду місця події з фототаблицею до нього, який проводився з 00 год. 15 хв. до 00 год. 45 хв. 07.11.2017 року слідчим Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_20 на підставі повідомлення про подію. Згідно протоколу, об`єктом огляду є жила кімната у будинку АДРЕСА_4 . У кімнаті в двоповерховому будинку біля ліжка розташована шафа з відчиненими дверцятами. Одяг знаходиться у шафі та розкиданий перед нею. На підлозі серед одягу лежать спортивні штани чорного кольору та взуття марки «Sperry» темно-сірого кольору. Як пояснив ОСОБА_19 , саме у цих штанах та у цьому взуті він 05.11.2017 року ввечері пограбував свою знайому ОСОБА_23 . Штани та взуття було вилучено, поміщено до пакетів, опечатано печаткою «Для пакетів» та скріплено підписами понятих. Під час огляду застосовувалася камера телефону «Xiaomi Redmi Note 2». Огляд проводився в темну пору доби при штучному освітленні. Зауважень під час складання протоколу не надходило. Огляд було проведено за участі підозрюваного ОСОБА_19 , понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та підписано цими особами (а.п. 134-140 Т.1);

Постанову слідчого від 07.05.2018 року про уточнення анкетних даних підозрюваного, відповідно до якої: 1. Вважати правильними анкетними даними підозрюваного ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 2. Документи складені за анкетними даними ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважати як складені за анкетними даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 147);

Дактилоскопічну карту ОСОБА_7 (а.п. 148 Т. 1);

Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 10.05.2018 року з урахуванням уточнення анкетних даних підозрюваного ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (а.п. 149-151 Т. 1)

Заяву ОСОБА_26 про надання працівникам поліції дозволу на проведення слідчого експерименту за адресою: ділянка № 42 по вулиці Садовій 115-А (а.с. 152 Т.1);

Протокол проведення слідчого експерименту від 16.06.2018 року, проведеного відповідно до вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України слідчим ОСОБА_27 . Місцем проведення слідчого експерименту є м. Київ, вул. Кошиця 3-А, кабінет 205, вул. Садова 115, діл 42, вул. Садова 95, діл. 73, природне освітлення, сонячна погода. Учасники слідчої дії: підозрюваний ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_28 , інші особа слідчий ОСОБА_20 , поняті ОСОБА_29 та ОСОБА_30 зібралися на місці її проведення для відтворення обставноки та обставин, що вказані у протоколі додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 10.05.2020 року. Слідчий експеримент розпочато у кабінеті № 2205 по вулиці Кошиця, 3-А, де ОСОБА_7 розповів про обставини вчинення ним злочину 05.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 . Відеозапис зупиняється та учасники слідчого експерименту направляються на вказану адресу. Перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 підозрюваний розповів, що орендував квартиру, на пропозицію показати місце події, підозрюваний зайшов на територію ділянки № 42 та підійшовши до дверей повідомив, що вони були відкриті ввечері 05.11.2018 року. ОСОБА_7 перший зайшов у приміщення, за ним зайшов чоловік на прізвисько « ОСОБА_31 » та підійшовши до потерпілої, яка знаходилась на ліжку, з-під подушки забрав грошові кошти. Людмила вчепилась у журнал, але підозрюваний вирвав його , після чого « ОСОБА_31 » підійшов та вдарив її в обличчя та вони зв`язали потерпілу, після чого « ОСОБА_31 » почав обшукувати тумби, які знаходились праворуч від входу. Також підозрюваний повідомив, що взяв мобільний телефон, який знаходився на столі поруч з ліжком та в подальшому викинув його в озеро неподалік.

На питання слідчого «Чи зверталась до підозрюваного потерпіла під час вчинення кримінального правопорушення?» ОСОБА_7 повідомив, що коли « ОСОБА_31 » наносив потерпілій удар, остання запитала « ОСОБА_32 , это ты?» та повідомив, що потерпіла впізнала його по голосу, оскільки він звертався до « ОСОБА_33 ». На запитання слідчого «Скільки грошових коштів ви забрали?» підозрюваний повідомив: 2000 гривень та 1500 Євро. Також підозрюваний повідомив, що «Чеченець» наказав йому зв`язати потерпілу, однак він відмовився, після чого підозрюваний показав, в яку сторону вони направились після вчинення злочину та запропонував показати озеро, в яке він викинув мобільний телефон, в зв`язку з чим відеозапис зупиняється та учасники слідчої дії направляються за місцем, де знаходиться вказане підозрюваним озеро, а саме: АДРЕСА_5 , де підозрюваний продемонстрував,яким чином він викинув мобільний телефон та повідомив, що зробив це щоб потерпіла не викликала поліцію. Під час проведення слідчого експерименту використовувалась цифрова відеокамера «Panasonic Full HD HCV380» флеш карта «Micro SD», відео файли було записано на оптичний диск «Mastak», який опечатано печаткою «Для пакетів» та долучено як додаток до протоколу. Зауважень до протоколу не надходило. (а.п. 153-158 Т. 1);

Захист вважав вказаний документ недопустимим доказом та звернув увагу суду на недоліки та описки у цьому документі, зокрема, не правильно вказано рік події, замість 2017 р., зазначено 2018р.

Диск «Mastak» з відеозаписом, який є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 16.06.2018 року, на якому відображається хід слідчого експерименту, обставини проведення якого зазначені судом вище (а.п. 159 т. 1);

Постанову керівника Київської місцевої прокуратури № 2 від 22.06.2018 року. якою було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців (а.п. 159-160 Т. 1).

Захисник в суді просив визнати недопустимими докази, надані стороною обвинувачення, вважаючи такими, що отримані із застосуванням тиску на його підзахисного та складеними з порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Також захист вважав, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та просив його виправдати за цією статтею, а провадження у справі закрити, посилаючись при цьому на відсутність експертизи про наявність тілесних ушкоджень у потерпілої та недопустимість доказів сторони обвинувачення з підстав, зазначених судом вище.

Крім того, захист заявив клопотання про дослідження судом речового доказу грошових коштів.

Щодо вказаного клопотання, суд зазначає про те, що у даному провадженні наявна інформація про передачу грошових коштів потерпілій ОСОБА_11 для зберігання, яка померла, в зв`язку з чим у суду з об`єктивних причин відсутня можливість дослідити вказаний доказ судом.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року зазначив, що ані суд, ані сторона захисту шляхом безпосереднього огляду речового доказу не в змозі виявити жодних нових обставин, аніж ті, що встановлені підтверджуючими доказами у справі.

Таким чином, суд вважає, що не дослідження безпосередньо судом речового доказу у даному провадженні, а саме грошових коштів, які були передані потерпілій, не перешкоджає ухваленню законного рішення у цій справі.

Щодо доводів сторони захисту про наявність у протоколах проведення слідчого експерименту та інших процесуальних документах певних недоліків, у питанні їх оформлення та описок, то суд сприймає їх, як такі, що заслуговують на увагу, однак виходить з того, що сама по собі описка, тобто зроблена слідчим механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), не указує на недопустимість такого документу.

Тобто, певні суперечності та неточності, при відсутності обставин регламентованих ст. 87 КПК України, не є автоматичною передумовою для визнання доказів недопустимими. В таких ситуаціях суд вправі дати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати його до уваги, навівши ґрунтовні мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимим.

В зв`язку з викладеним, доводи захисту з цьому приводу суд визнає неспроможними.

Отже, суд відмічає, що у ході проведення указаних слідчих дій порушень норм КПК України не встановлено.

Обставини регламентовані ст. 87 указаного Кодексу, які б слугували передумовою визнання доказів не допустимими не установлені.

Таким чином, оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Проаналізувавши норми закону, обставинами даного кримінального провадження та доводи захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, суд зазначає наступне

Так, показання обвинуваченого про те, що він не вчиняв цього злочину спростовуються наведеними вище доказами в їх сукупності в тому числі: поясненнями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 про те, що від потерпілої дізналися, що саме ОСОБА_7 , якого потерпіла впізнала по очах, разом з невідомою особою, пограбували її; протоколом огляду місця події від 06.11.2017 року, під час якої у ОСОБА_7 було вилучено гроші, які як він сам пояснив набуті ним злочинним шляхом, а саме, що він їх забрав у ОСОБА_23 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.06. 2018 року, під час якого ОСОБА_7 розповів про обставини вчинення ним злочину та іншими доказами в їх сукупності.

Питання про умисел ОСОБА_7 на вчинення злочину вирішувалося судом, в цій справі, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховано спосіб, поведінку винного і потерпілої в момент вчинення злочину.

Суд вважає, що поведінка ОСОБА_34 яка полягає у тому, що він на досудовому слідстві називав не свої анкетні дані при встановлені його особи, ухилявся від явки до суду, в зв`язку з чим був оголошений у розшук судом, спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

До того ж в суді, під час допиту в 2021 році ОСОБА_7 повідомив, що на нього здійснювався тиск з боку працівників поліції, а тому він надавав визнавальні покази. Разом з тим, яким саме способом здійснювався цей тиск обвинувачений суду не повідомив. Крім того, в той час як справа на розгляді в суді перебуває з 2018 року, ОСОБА_7 так і не зміг пояснити чому не звернувся раніше, в тому числі і під час перебування на запобіжному заході у виді домашнього арешту, до суду чи правоохоронних органів зі скаргами на дії працівників поліції.

Таким чином, суд вважає, що вказані обставини та невизнання своєї вини є способом захисту обвинуваченого, який спрямований на уникнення від кримінальної відповідальності.

Розглядаючи питання кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

У постанові від 14 листопада 2013 року Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України в справі №5-35кв13 визначена відмінність між насильством при розбої і насильством при грабежі.

Так, «Розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства.

Напад складається (може складатися) з одномоментного акту або системи поведінкових актів, за допомогою яких відбувається заволодіння чужим майном. Властивістю нападу є включення, «вплетення» в нього насильства - дії, що робить заволодіння майном нападом. Власне акт чи акти заволодіння майном через обов`язкове поєднання з насильством чи погрозою його застосування (фізичне або психічне насильство) наповнюються якісно іншим змістом - набувають ознак розбійного нападу.

У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею (у разі застосування сильнодіючих, отруйних речовин чи газів тощо). Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь або уможливити його утримання, якщо воно вже у нього перебувало.

У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій.

Зовнішні прояви нападу і насильства (погрози його застосування) можуть бути й іншими. У часі вони можуть збігатися або між ними є часовий розрив, особливо тоді, коли насильство застосовується для утримання майна, яким особа володіла на момент його застосування. Має значення місце, пора доби обстановка, обставини, форма та порядок перебігу нападу і застосуванню насильства.

Насильство, яке застосовується під час відкритого заволодіння майном (грабежу), має іншу правову природу. Особа має намір викрасти чуже майно для цього застосовує відкриту форму заволодіння ним. Для досягнення своєї мети вона ігнорує небезпеку бути викритою у злочині і не зупиняється перед застосуванням насильства до особи, яка може перешкодити їй завершити задумане. Для здійснення злочинного наміру особа обирає способи і засоби посягання, які вважає прийнятними для цього. Нерідко ці способи і засоби зовні схожі на поведінку, характерну для розбою. Зокрема, проявляється це тоді коли особа інколи несподівано накидається на потерпілого, ривком вихоплює неї майно й відразу втікає з місця події. Можлива ситуація, коли особа знає, що доступ до майна утруднений присутністю сторожа, охоронця, власника майні тощо, тому для заволодіння ним відразу або у час тривання посягання вдається до засобів, що унеможливлюють (сковують, нейтралізують) спроможність таких осіб завадити їй довести злочин до кінця.

Зазначені ситуації не виключають, а інколи й неможливі без застосування насильства. Проте насильство в цих та подібних ситуаціях має інше спрямування й призначення. Головним у намірі грабіжника є бажання відкрито заволодіти майном. Стосовно цієї мети насильство має факультативні, другорядне, хоча обтяжуюче й кваліфікуюче, але побічне значення; в умислі винного воно не є переважаючим чинником. В одному випадку насильств: може проступати як форма заволодіння майном (ривок), в іншому - як засіб (функція, знаряддя) подолання перешкоди у доступі до майна. У цьому сенсі насильство є не так способом заволодіння майном, як відображеням (свідченням) підвищеної суспільної небезпеки особи, яка його вчинила.

При грабежі неможливо заподіяти небезпечні для життя чи здоров`я тілесні ушкодження, оскільки форма, в якій реалізується злочинний умисел, не передбачає використання дій (прийомів, засобів), які можуть призвести до більш тяжчих наслідків. Інакше ці дії за певних обставин матимуть ознаки розбою. Особа, яка вчиняє грабіж, не вдається до демонстративної агресивно-насильницької поведінки і своїм станом та характером дій не виражає її, не використовує предметів із підвищеною травмувальною дією, не застосовує засобів впливу, які очевидно можуть призвести до наслідків, небезпечних та життя чи здоров`я, не погрожує застосуванням саме такого насильстві, оскільки такі погрози при грабежі об`єктивно неможливі.»

Відмінність між насильством при розбої і насильством при грабежі необхідно шукати в природі самого насильства, його спрямованості та характері дій особи, яка його застосовує.

Із встановлених фактичних обставин даної справи видно, що ОСОБА_7 , попередньо вступивши у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, мав намір заволодіти грошовими коштами потерпілої. Для реалізації свого умислу вони вжили заходів проти їх викриття (обгорнули свої обличчя наявними у них шарфами). Коли опинилися в кімнаті, невстановлена особа, обравши як спосіб заволодіння майном потерпілої насильство, нанесла удар кулаком в обличчя потерпілої, яка в цей час відпочивала на ліжку, а ОСОБА_7 в цей час дістав з-під матрацу гроші. Органом досудового розслідування не встановлено чи втрачала свідомість потерпіла ОСОБА_11 .

Оскільки отримана сума була не тою, якою розраховував заволодіти ОСОБА_7 , він разом з невстановленою особою вирішили обшукати кімнату і щоб потерпіла не заважала їм, застосували насильство як засіб подолання перешкоди у доступі до майна, а саме зв`язали її руки жіночими колготами та кинули на підлогу. В подальшому з викраденим майном місце вчинення злочину залишили.

У даному кримінальному провадженні відсутні докази того, що у потерпілої ОСОБА_11 були встановлені тілесні ушкодження, оскільки остання відмовилася від проведення експертизи і це є її невід`ємним правом, однак вказана обставина не є безумовною підставою визнавати відсутність в діях обвинуваченого ознак складу злочину.

Разом з тим, судом встановлено, що в пред`явленому ОСОБА_7 обвинуваченні відсутнє посилання на те, яке саме із застосованого насильства було небезпечним для життя і здоров`я потерпілої та стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження цих обставин. В зв`язку вказаними обставинами, суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

При цьому суд, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків, запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши запропоновані учасниками кримінального провадження докази, перевіривши доводи учасників процесу та з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів ними були надані, прийшов до переконання, що у даному кримінальному провадженні достатньо доказів на підтвердження доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд також враховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Отже, доводи захисту про закриття даного кримінального провадження за відсутністю в діяннях обвинуваченого ОСОБА_7 складу злочину, суд визнає неспроможними.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений ч.3 ст. 186 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд згідно ст. 65 КК України враховує, що вчинене кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога Білоцерківської міської лікарні № 4 з приводу синдрому залежності від алкоголю, не працює (а.п. 169, 170-171, 172-176, 178-179, 180-187, 188-198, 200-202 Т. 1).

Згідно даних висновку судово-психіатричного експерта №350 від 13.07.2018р. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. 2. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 3. У ОСОБА_7 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. 4. ОСОБА_7 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. 5. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. 6. Клінічних ознак наркоманії у ОСОБА_7 під час проведеного обстеження не виявлено. 7. ОСОБА_7 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (алкоголізм).Він потребує лікування від алкогольної залежності. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено. (а.п. 165-167 Т. 1).

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його вік, характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його ставлення до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що необхідним та достатнім покаранням, яке необхідно призначити ОСОБА_7 є покарання у виді позбавлення волі в межах, визначених санкцією закону, із застосуванням положень ст.70 КК України.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2019 року більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, а саме з 21 серпня 2019 року.

Речові докази відповідно до постанови слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві від 06.11.2017 року (а.п. 131 Т. 1) колготки, кашкет, три сліди папілярних узорів, три недопалки знищити, грошові кошти у розмірі 12050 гривень та мобільний телефон «Samsung GT-N7100» - залишити потерпілій; речові докази відповідно до постанови слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві від 07.11.2017 року (а.п. 141 Т. 1) спортивні штани чорного кольору, взуття «Sperry» темно-сірого кольору знищити; DVD-R-диск «Mastak» з відеозаписом, який є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 16.06.2018 року (а.п. 58 Т. 1) зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати за проведення експертизи у сумі 1144 (одна тисяча сорок чотири) гривні 00 копійок.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий

Судді