У Х В А Л А

29.12.2021 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001742, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

Органом досудового розслідування встановлено, 14.12.2021 близько 19 год 00 год ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 керуючи автомобілем «Пежо 301» днз НОМЕР_1 , рухаючись в м. Ужгород, біля перехрестя вулиць Чорновола-Капушанська здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який переходив проїзну частину в невстановленому місці справа на ліво відносно руху вказаного т.з. В результаті наїзду, пішохід отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої третини лівого стегна.

15 грудня 2021 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001742 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

14 грудня 2021 року в ході проведення огляду місця події транспортні засоби: «Пежо 301» д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено, а в подальшому поміщено на спец майданчик тимчасового затриманих транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна 10а, на території Ужгородського РУП ГУНП в З.о., так як останні є тимчасово вилученим майном.

15 грудня 2021 року постановою старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, транспортний засіб «Пежо 301» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Слідчий зазначає у клопотанні, що оскільки автомобіль марки «Volkswagen Transporter», д.н.з НОМЕР_2 визнаний речовим доказом, тому може бути використаний під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що згідно реєстраційного документу транспортний «Пежо 301» д.н.з. НОМЕР_1 належить громадянину ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у законному володінні громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_1 .

Також слідчий звертає увагу на те, що вказаний транспортний засіб є засобом вчинення кримінального правопорушення ( злочину), оскільки завдяки вищезазначеному транспортному засобу було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок порушення правил дорожнього руху.
Таким чином слідчим ставиться питання про накладення арешту на транспортний засіб моделі «Пежо 301» д.н.з. НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить громадянину ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу.

В судове засідання слідчий не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання, про причину неявки суд не повідомив. Подав до суду рапорт про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання, заяв про відкладення чи заперечення на клопотання до суду не подав.

Слідчий суддя у відповідності до положень ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна без участі учасників кримінального провадження, оскільки неприбуття цих осіб не перешкоджає його розгляду, додані до нього письмові докази є достатніми для його розгляду по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області було розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001742, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В рамках даного кримінального провадження проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення по факту ДТП, що мало місце 14.12.2021 близько 19 год 00 год за участі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який керуючи автомобілем «Пежо 301» днз НОМЕР_1 , рухаючись в м. Ужгород, біля перехрестя вулиць Чорновола-Капушанська здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який переходив проїзну частину в невстановленому місці справа на ліво відносно руху вказаного т.з. В результаті наїзду, пішохід отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої третини лівого стегна.

Зі змісту клопотання та доданих до нього письмових доказів встановлено, що 14 грудня 2021 року в ході проведення огляду місця події транспортний засіб: «Пежо 301» д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено, а в подальшому поміщено на спец майданчик тимчасового затриманих транспортних засобів ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна 10а.

15 грудня 2021 року постановою старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 транспортний засіб «Пежо 301» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Сторона кримінального провадження слідчий ставить питання про накладення арешту на зазначене у клопотанні тимчасово вилучене майно з тих підстав, що таке має значення речового доказу та може містити сліди кримінального правопорушення. Також вказує на необхідність збереження вказаного речового доказу.

В якості доказу слідчим надано постанову старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , якою транспортний засіб «Пежо 301» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру

щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Таким чином матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
На підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема збереження вказаного у клопотанні речового доказу, з врахуванням того, що в даному випадку транспортний засіб по суті є предметом вчинення кримінального правопорушення, слідчим наведені правові підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема збереження речових доказів, власником майна не спростовано наведені у клопотання обставини вчинення кримінального правопорушення, такий в судове засідання не з`явився, заперечень по суті клопотання до суду не подав, тому слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є обґрунтоване та таке, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001742, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб моделі «Пежо 301» д.н.з. НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить громадянину ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом заборони його використання та розпоряджання, визначивши місце його зберігання за адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду (особою, яка не була присутньою під час її оголошення на протязі 5-и днів з дня отримання її копії)

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1