Справа №766/7088/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Херсоні заяву обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про відвід судді ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 30.03.2020 року за №0001150 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 345 КК України відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень, перебуває в провадженні судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_6 .

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 подав заяву від 10.01.2022 року про відвід судді ОСОБА_6 , мотивуючи незгодою з процесуальними рішеннями судді, прийнятими під час розгляду справи у судовому засіданні, а саме: продовження йому строку запобіжного заходу - тримання під вартою без належних підстав та без дослідження доказів по справі, утримання інваліда ІІ групи в умовах СІЗО, відмовою в об`єднанні двох кримінальних проваджень в одне, порушенні принципу змагальності та рівності між учасниками процесу, непризначенні йому перекладача з російської мови; а також незгодою з іншими діями головуючого: виконання двох функцій одночасно (судді та перекладача) під час судового розгляду, розгляд справи з обвинувальним ухилом за відсутності жодних доказів його вини, винесення обвинувального вироку заздалегідь, навмисного затягування справи, ненадання можливості отримати групу інвалідності. Всі зазначені дії судді не відповідають вимогам Закону України «Про судочинство та статус суддів», та є порушенням присяги судді.

Захисник ОСОБА_4 підтримала позицію обвинуваченого, посилаючись на обставини, зазначені обвинуваченим.

Прокурор просив відмовити в заявленому клопотанні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання з огляду на наступне.

У статтях 75 і 76 КПК України встановлено перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Заявляючи судді відвід обвинувачений ОСОБА_5 фактично посилається на п. 4 ч. 1ст. 75 КПК України, якими передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Отже, враховуючи зміст викладених норм, особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести обставини, які викликають в неї сумнів у неупередженості судді, який розглядає справу по суті. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Крім того, при вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у п. 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно п. 50 вказаного рішення стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до п. 67 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко та Мартиненко проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Згідно з ч. 1ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основіКонституціїі законів України та на засадах верховенства права.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 1.10.2018 (справа №9901/673/18). Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Крім цього, згідно за роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Проте доводи засудженого ОСОБА_5 , на які він посилається в заяві про відвід судді, є лише суб`єктивним переконанням останнього, і в розумінні наведеного вище не можуть бути розцінені як підстави для відводу судді. Крім того зміст заяви останнього фактично свідчить лише про незгоду з раніше прийнятим суддею рішенням, що з огляду на викладене вище не може бути як підставою для відводу, так і не свідчить про упередженість судді.

Тобто, вирішення питань, пов`язаних з встановленням можливих порушень норм КПК в судовому засіданні суду першої інстанції, не належать до компетенції судді місцевого суду під час розгляду заяви про відвід, оскільки законом передбачений окремий порядок та процедура вирішення таких питань.

Обставини, на які посилається обвинувачений, не можуть бути визнані підставою для відводу згідно діючого кримінального процесуального законодавства, а також такими, які самі по собі свідчать про упередженість судді у даному кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, суд вважає, що у задоволенні поданої обвинуваченим заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 369 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про відвід судді ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 18.01.2022 року о 13.00 год.

СуддяОСОБА_1