Провадження № 1-кп/760/1456/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника Державного підприємства
спеціального зв`язку ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
та обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2014 за № 0000352, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Грушківці Калиновського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України,

встановив :

згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 перебуваючи на посаді фельд`єгеря Державного підприємства спеціального зв`язку, разом із фельд`єгерем вказаного підприємства ОСОБА_6 та водієм 3 класу вказаного підприємства ОСОБА_8 , 10.05.2007, приблизно о 12.55 год., під час виконання своїх фунційних обов`язків по зберіганню та охороні ввіреного майна при перевезенні відправлень та цінних відправлень, перебуваючи на маршруті зупинили службовий автомобіль «ВАЗ 21101» д.н.з. НОМЕР_1 поблизу будинку 21/10 по вул. Соціалістичній у м. Києві для відвідування магазину. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили службовий автомобіль та направились до булочної у приміщення кафе «Лавашна», розташованого по вул. Донецькій, 10-А у м. Києві, чим кожен з них порушив вимоги п. 1.6.3, п. 1.6.5 Інструкції з технології порядку приймання, обробки, зберігання, перевезення та доставки відправлень спеціального зв`язку, затвердженої наказом Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 02.07.1999 № 21т, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.08.1999 за № 547/3840 (зі змінами) щодо забезпечення збереження ввірених їм відправлень у будь-яких умовах та заборони під час перебування на маршруті відвідувати магазини, ресторани, їдальні та інші громадські місця.
Через декілька хвилин із службового автомобіля вийшов ОСОБА_6 , став поруч з автомобілем, не спостерігаючи за ним, при цьому усвідомлюючи, що в автомобілі, залишеному без нагляду, знаходяться цінні відправлення.
10.05.2007, приблизно о 13.00 год. невстановлені особи, скориставшись відсутністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також тим, що ОСОБА_6 за службовим автомобілем в якому знаходилися цінні відправлення належним чином не спостерігав, тимчасово залишивши його без охорони, а в подальшому, не вживши всіх можливих і необхідних заходів для збереження відправлень, з багажного відділення відкрито викрали десять відправлень, а саме: одну цінну посилку ПТ «Ломбард», вартістю 4836 грн. 47 коп., два супровідних пакети ПТ «Ломбард», які матеріальної вартості не мають, одну цінну посилку ПТ «Ломбард Лопатіна та Єздакова», вартістю 29139 грн. 67 коп., одну цінну посилку ПТ «Ламбард «Дарс-2003» і Компнія», вартістю 61701 грн. 33 коп., одну цінну посилку ПТ «Ломбард «Айварс» Денисов С.А. і Компанія», вартістю 3841 грн. 96 коп., одну цінну посилку ПТ «Ломбард Дорофєєв і Компанія», вартістю 9474 грн. 22 коп. та три цінні посилки ТОВ Банку «Фінанси та кредит», загальною вартістю 2 424 000 грн., а всього на загальну суму 2 532 993 грн. 65 коп.
В подальшому Державне підприємство спеціального зв`язку в порядку виконання договірних зобов`язань відшкодувало зазначеним вище суб`єктам господарювання завдану матеріальну шкоду.
Тобто ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своїми діями, які виразились у неналежному виконанні ними своїх обов`язків, яким було доручено зберігання чужого майна, що спричинило тяжкі наслідки для власника майна, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.197 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявили клопотання про звільнення останніх від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор не заперечив про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності.

Представник Державного підприємства спеціального зв`язку ОСОБА_4 заперечив щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вважаючи, що обвинувачені свідомо затягували розгляд даного кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Суд заслухавши думку сторін, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.
Так, санкція ст.197 КК України передбачає покаранняу виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Тобто кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до невеликої тяжкості.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст. 285, ч.4 ст.286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому, в постанові від 25.02.2021 у справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим Кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Також суд враховує, що відповідно до постанови Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 522/2652/15-к колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у т.ч. зауважила, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст.372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, суд бере до уваги, що Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к вказав, що передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Під час розгляду кримінального провадження захисник ОСОБА_5 , а також обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , звернулися до суду з клопотанням про звільнення останніх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення останніми кримінального правопорушення минуло понад три роки.
За таких обставин, беручи до уваги вище наведене, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Тому суд вважає, що права Державного підприємства спеціального зв`язку не порушуються у зв`язку із звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності, і вони не позбавлені права звернутися із позовом до обвинувачених в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.2 ч.1 ст.49 КК України, ст.284 КПК України, суд,-

постановив :

клопотання задовольнити.
ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 197 КК України, а кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2014 за № 0000352 - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позовДержавного підприємства спеціального зв`язку про стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1