Провадження № 1-кп/679/41/2021
Справа № 679/359/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині кримінальне провадження №0000022 по обвинуваченню ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нетішин. Хмельницької області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2021 близько 14:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік магазину «Універмаг» по просп.Незалежності, 20 в м. Нетішин, керуючись раптово виниклим умислом, під час словесного конфлікту, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, переслідуючи мету вчинення насильницьких дій, умисно завдав один удар лобною ділянкою голови в область носа ОСОБА_4 , внаслідок чого завдав останньому фізичного болю та викликав кровотечу з носу, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої неправомірні дії, 13.02.2021 близько 14:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік магазину «Універмаг» по просп. Незалежності, 20 в м, Нетішин, керуючись раптово виниклим умислом, під час словесного конфлікту, діючи па ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, умисно кулаком правої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_5 , чим заподіяв останній тілесне ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока, яке за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, зазначив що у виникненні конфлікту винні обидві сторони. Вказав, що з ОСОБА_4 , який старший за нього на десять років і є його братом, у нього вкрай напружені відносини. З дитинства ОСОБА_4 принижує його, ставиться до нього зверхньо та зневажливо. Приходить до квартири, де він мешкає разом з мамою, в п`яному вигляді та ображає його.

13.02.2021 він йшов зі своєю дівчиною ОСОБА_9 по тротуару в напрямку «Торгового центру». Біля магазину «Універмаг» він зустрів свого брата ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_5 та дітьми, які йшли йому на зустріч. ОСОБА_4 перегородив йому дорогу і наблизившись впритул вперся своїм лобом в його лоб, та став до нього говорити в зухвалій формі. Це йому не сподобалось і він лобом відштовхнув ОСОБА_4 від себе. В цей самий час він відчув як його ззаду хтось б`є. Повернувши голову він побачив, що це була ОСОБА_5 . Він лівою рукою просто відмахнувся від неї, не маючи наміру завдати удару. Вважає, що діти не могли бачити як відбувались події, так як були на відстані 100-150 метрів від них.

Зазначив, що кровотеча з носа у ОСОБА_4 може піти сама по собі. Він не завдавав йому ударів, через які могла піти кров.

Заявлений цивільний позов не визнав, з мотивів його безпідставності. Вважає, що конфлікт спровокували потерпілі. Йому шкода, що його племінник ОСОБА_10 переживає через дану подію.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав показання, що 13.02.2021 близько 14:00 год. він повертався з магазину «Наш Край» з дружиною та дітьми. Проходячи біля магазину «Універмаг», він зустрів свого брата ОСОБА_7 , який йшов з своєю дівчиною ОСОБА_11 . Підійшовши до ОСОБА_7 він сказав: «Скажи щоб мать мені подзвонила», так як декілька днів не міг додзвонитись до матері.

На його слова ОСОБА_7 зробив йому зауваження: «Не «мать», а «мама». На що він погодився. Після цього ОСОБА_7 , без будь-яких пояснень, здійснив один удар лобною ділянкою голови в область його носа в результаті чого він упав на кущі, які ростуть вздовж тротуару, а його дружину, що стояла поруч та намагалася втихомирити суперечку, кулаком правої руки ударив в ліве око. З метою захисту дружини, він накинувся на ОСОБА_7 . До них підбігли перехожі та почали їх розбороняти. В нього із носа почала йти кров, а ОСОБА_7 із словами нецензурної лайки та криками продовжував агресивно себе поводити та ображати його та дружину. Здійснивши виклик працівників поліції, він з дружиною залишився на місці, а ОСОБА_7 разом із своєю дівчиною пішов у невідомому напрямку. До нього підійшов один із перехожих та порадив прикласти сніг до носу, щоб уникнути набряку, а також надав свій номер телефону та сказав, що в разі необхідності може засвідчити факт нанесення йому удару ОСОБА_7 . Вважає, що наявність в обвинуваченого шапки на голові пом`якшило удар.

У нього немає неприязні до ОСОБА_7 , однак він вважає, що той має понести відповідальність за вчинене. Крім того він вважає, що йому було завдано моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн, яку він просить стягнути у повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала показання, що 13.02.2021 близько 14:00 год. вона разом із чоловіком та дітьми поверталася із магазину «Наш край». Проходячи біля магазину «Універмаг», вони зустріли чоловікового брата ОСОБА_7 , який йшов з своєю дівчиною ОСОБА_11 . ЇЇ чоловік сказав ОСОБА_7 , щоб останній передав для матері, з якою разом проживає, щоб та підняла слухавку, так як він не може до неї додзвонитися. На що останній відповів: «Не «мать», а «мама»». Після цього без будь-яких пояснень ударив її чоловіка лобною ділянкою голови в область носа. Так як вона знаходилася поруч із ОСОБА_7 , то вона мимовільно схопила його за плече, однак не заподіяла йому жодних ударів, оскільки не мала такого наміру. У відповідь на її дії ОСОБА_7 став кричати до неї нецензурною лайкою та вдарив в ділянку лівого ока, внаслідок чого вона впала на тротуар. Піднімаючись, вона намагалася дістати телефон з кишені та зателефонувати в поліцію, однак не могла цього зробити, оскільки була спантеличена тим, що відбулося. Вона чула, що дівчина ОСОБА_7 намагалася заспокоїти його, після чого вони пішли у невідомому напрямку.

Все це бачив їх неповнолітній син ОСОБА_10 , що негативно вплинуло на його психіку, в результаті чого вони змушені були звертатися за допомогою до психолога. Їй невідомо чому ОСОБА_7 завдав їй тілесних ушкоджень, адже вона з ним не конфліктувала.

Вважає, що обвинувачений має компенсувати їй кошти за спричинену як матеріальну, так і моральну шкоду та понести відповідальність найсуворіше з можливого.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_12 дав покази, що 13.02.2021 він спільно з батьками та меншим братом йшов з магазина. Він віз брата на санках попереду батьків. В районі магазину «Універмаг» він побачив дядька ОСОБА_13 , який йшов їм на зустріч. Розминувшись з ним він бачив як останній став розмовляти з батьком та наніс йому удар головою. Також він бачив, що його мама впала, однак не бачив чому. Пізніше помітив у неї синець. Все побачене вразило його. Він боявся сам виходити на вулицю, так як відчував страх зустріти свого дядька. Він відвідував психолога в лікарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дав покази, шо 13.02.2021 він разом зі своєю дружиною та трьома малолітніми дітьми проходив по алеї в напрямку від магазину «Універмаг» до магазину «Торговий центр». Попереду них рухалася сім`я з двома хлопчиками. На зустріч їм йшов чоловік з жінкою. Коли чоловіки, які рухалися в напрямку один одного зустрілися, то між ними виникла суперечка, під час якої чоловік, який рухався назустріч сім`ї з дітьми, здійснив один удар лобною ділянкою голови в область носа іншого чоловіка.

Повідомив, що він бачив бійку зі спини чоловіка, якому було заподіяно удар. Під час конфлікту він відволікся на дітей, які йшли поруч з ним. Потім чоловік, який заподіяв удар пішов у напрямку до магазину «Універмаг», а він в цей час підійшов до чоловіка, якому було нанесено удар та запропонував йому прикласти щось прохолодне до носа, оскільки у нього з носа йшла кров. Останній відмовився та сказав, що краще допомогти його дружині, оскільки їй дісталося більше. Однак чи були ушкодження у жінки, що йшла з чоловіком, якому було нанесено удар, він не звернув уваги. Після цього він разом із дружиною пішов у напрямку магазину «Торговий центр».

Крім того, свідок вказав на ОСОБА_7 як на особу яка завдала удару для потерпілого ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала покази, що 13.02.2021 вона приїхала з м.Славута до ОСОБА_7 , з яким на той час перебувала у відносинах. Коли вони проходили повз магазин «Універмаг» в сторону магазину «Наш край», їм назустріч йшов брат її хлопця ОСОБА_15 разом із дружиною ОСОБА_16 .. ОСОБА_15 відразу перегородив їм дорогу, підійшов до її хлопця, вперся в нього впритул, торкаючись головою в голову, та почав ображати його нецензурною лайкою, сказавши: «Передай матері…», однак фразу він не закінчив, тому що саме він хотів сказати вона не зрозуміла. Конфлікт тривав декілька секунд, при цьому будь-яких ударів ніхто нікому не наносив. Вона стала між хлопцями намагаючись зупинити конфлікт. Під час цього ОСОБА_16 підбігла до ОСОБА_7 та почала наносити удари руками в область спини та тягнути його за куртку, намагаючись її порвати. У відповідь ОСОБА_7 відпихнув її від себе і та впала.

Після того, як ОСОБА_16 повідомила, що викличе поліцію, то вона сказала, що тут нічого немає і запропонувала ОСОБА_7 піти далі до магазину. Конфлікт тривав менше однієї хвилини. Ніяких ушкоджень ні в ОСОБА_15 , ні в його дружини ОСОБА_16 вона не бачила. Однак пізніше, проходячи повз те місце, де відбувся конфлікт вона бачила сліди крові на снігу.

Незалежно від того, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнав своєї провини, його винуватість у скоєнні інкримінованих йому кримінальних проступків, об`єктивно підтверджено письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Відповідно до витягу з ЄРДР вбачається, що 14.02.2021 о 10:45:36 в реєстр внесено відомості про те, що ОСОБА_7 13.02.2021 близько 14:00 год. перебуваючи неподалік магазину «Універмаг», умисно наніс удар лобною ділянкою голови в область носу ОСОБА_4 спричинивши кровотечу з носа, та удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_5 , чим заподіяв останній тілесне ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока.

арк.м.д.р.1-2 Згідно рапорту від 13.02.2021, вбачається, що ОСОБА_4 повідомив, що його брат ОСОБА_7 наніс йому та його дружині тілесні ушкодження.

арк.м.д.р.19 Згідно протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.02.2021, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказують на ОСОБА_7 як на особу яка заподіяла їм тілесні ушкодження.

арк.м.д.р.20,26

З висновку експерта №40 від 15.02.2021, вбачається що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.

арк.м.д.р.32

З висновку експерта №41 від 15.02.2021, вбачається що у ОСОБА_4 ушкоджень на тілі не виявлено.

арк.м.д.р.33

Згідно протоколу пред`явлення особи для пізнання за фотознімками від 01.03.2021, вбачається, що за зростом, сукупністю ознак обличчя свідок ОСОБА_14 вказав на фото ОСОБА_7 як на особу яка 13.02.2021 завдала удару для невідомого для нього чоловіка поблизу магазину «Універмаг».

арк.м.д.р.36-37

Згідно протоколів проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_14 від 02.03.2021, 05.03.2021 та 09.03.2021 відповідно, вбачається, що кожен з них продемонстрував яким чином ОСОБА_7 завдавав удари для потерпілих.

арк.м.д.р. НОМЕР_1 .

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_9 щодо не заподіяння ударів для потерпілих зі сторони ОСОБА_7 , так як вони спростовуються висновком експерта №40 від 15.02.2021 та показами свідка ОСОБА_14 , який є незацікавленою особою на відміну від неї.

Крім того, з її показів вбачається, що вона бачила сліди крові на місці інциденту.

Суд, оцінивши надані стороною обвинувачення докази відповідно до ст. 94 КПК України, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних проступках знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи та доведена належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом.

Аналізуючи, досліджені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень для ОСОБА_5 , тобто кваліфікацію його діяння за ч.1 ст. 125 КК України правильною.

Твердження захисника обвинуваченого щодо необхідності виправдати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, так як на його переконання побої це дії які потребують значного часу, а зі слів обвинувачуваного, потерпілих та свідків конфлікт тривав до однієї хвилини, суд оцінює критично.

Так, об`єктивна сторона злочину передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, характеризується завданням удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Під ударом розуміється одноразовий вплив тупим предметом на тіло людини, що заподіяв фізичний біль.

Факт заподіяння удару ОСОБА_7 лобною ділянкою голови в область носа ОСОБА_4 крім іншого, підтверджується показами свідка ОСОБА_14 який є незацікавленою особою, а також показами самого обвинуваченого який вказав, що відпихнув потерпілого від себе за допомогою свого лоба.

Аналізуючи, досліджені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному завданні удару який завдав фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень для ОСОБА_4 , тобто кваліфікацію його діяння за ч.1 ст. 126 КК України правильною.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину згідно ст.12 КК України, мотиви і причини його скоєння, наслідки, що настали, дані про особу ОСОБА_7 , а саме: те, що він на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його сімейний та матеріальний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

З урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді штрафу, так як приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, бо саме така міра покарання, на думку суду, є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заявили цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, моральними стражданнями з приводу порушення нормального і звичного життєвого ритму, порушенням нормальних життєвих зв`язків в розмірі 30000 гривень на кожного, а потерпіла ОСОБА_5 і про відшкодування матеріальної шкоди, що полягає у витратах на проведення обстеження і лікування її та їх малолітнього сина, який, був очевидцем кримінального правопорушення в розмірі 1274,92 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно - небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, що визначено ч. 5 ст. 128 КПК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні встановлено протиправність поведінки ОСОБА_7 , його вина у вчиненні кримінальних проступків.

При вирішенні цивільного позову у даному кримінальному провадженні суд, розглядаючи його в межах заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, керується принципом законності, виваженості, справедливості, диспозитивності та положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Так, пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, є абсолютним. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України). Крім того, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд враховує, що потерпілий ОСОБА_4 отримав удар лобною ділянкою голови в область носа, що спричинило кровотечу з носа, завдання фізичного болю без тілесних ушкоджень, а потерпіла ОСОБА_5 отримала один удар кулаком в обличчя, що спричинило тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока, глибину їх страждань, які не носили довготривалого характеру, проте позбавили на певний час можливості вести звичний спосіб життя, а потерпілою ОСОБА_5 необхідність звернення за медичною допомогою, а тому суд, виходячи з засад виваженості, розумності, справедливості та співрозмірності, дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 3000,00 гривень на кожного.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 посилається на понесення нею витрат на придбання ліків для себе та малолітнього сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був очевидцем вчинення обвинуваченим протиправних дій щодо батьків, у зв`язку з чим йому встановлено діагноз «Емоційний розлад дитячого віку, після стресовий».

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Факт лікування та розмір витрат на лікування потерпілої ОСОБА_5 та її неповнолітньої сина ОСОБА_12 стверджується витягом з медичної карти хворого ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , чеком №300779 від 19.02.2021 року про оплату медичних послуг на суму 56,72 гривень, копіями фіскальних чеків №1155 від 16.02.2021 року на суму 394,90 гривень, №1304 від 18.02.2021 року на суму 253 гривні, № ПН59 від 18.09.2021 року на суму 92 гривні, №1250 від 19.02.2021 року на суму 478,30 гривень, що підтверджують витрати на придбання ліків за призначенням лікарів.

Означені докази доводять факт заподіяння потерпілій майнової шкоду у розмірі 1274,92 гривні та підлягають стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_7 на її користь.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь держави слід стягнути судові витрати у виді судового збору за розгляд цивільного позову потерпілих про стягнення матеріальної та моральної шкоди, які при зверненні до суду були звільнені від сплати судового збору, в розмірі 107,80 гривень, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до приписів ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з цивільного відповідача на користь цивільного позивача ОСОБА_5 820,15 гривень витрат понесених на оплату правової допомоги адвоката, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 369-371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд , -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 126 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України - в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

- за ч.1 ст.126 КК України - в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 гривень.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Речові докази:

Оптичні диски із відеозаписами слідчих експериментів залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди, 1274 (одну тисячу двісті сімдесят чотири) гривні 92 копійки майнової шкоди, 820 (вісімсот двадцять) гривень 15 копійок - витрат понесених на оплату правової допомоги адвоката, а всього 5095 (п`ять тисяч дев`яносто п`ять) гривень 07 копійки.

В іншій частині позову відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_17