Справа №463/8613/21
Провадження №1-кс/463/4935/21
У Х В А Л А

16 вересня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

представників скаржника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

скаржники звернулись до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 31 липня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000060 від 31 травня 2019 року.

Скаргу мотивує тим, що категорично не згоден з постановою та вважає її такою, що порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України та Конституції України. Слідчим не вчинялись будь-які дії, які б свідчили про всебічність та повноту досудового розслідування кримінального провадження. Фактично, слідчим ТУ ДБР у м. Львові жодні слідчі дії не вчинялись, досудове розслідування не здійснювалось, а кримінальне провадження без будь-яких належних підстав органом досудового розслідування закрито. Досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії та не назначені усі необхідні експертні дослідження, внаслідок чого висновок про неможливість встановлення винуватості є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження такою, яка підлягає скасуванню. Винесена слідчим постанова всупереч ч.2 ст.9 Кримінального процесуального кодексу України не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні скаржник та представник скаржника підтримали скаргу з аналогічних підстав.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в судове засідання не з`явився, заперечення не подав, надав матеріали кримінального провадження. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити виходячи з таких підстав.

Згідно оскаржуваної постанови від 31 липня 2019 року слідчим кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000060 від 31 травня 2019 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Жодних заперечень з приводу викладених у скарзі доводів на адресу суду не скеровано.

Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Окрім того, аналізуючи постанову про закриття кримінального провадження та надані ухвали слідчих суддів про скасування попередніх постанов, слідчий суддя погоджується із доводами скаржника про те, що слідство проведено неповно, а висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення є непереконливі та зроблені без достатнього обґрунтування.

Так, у відповідності до положень ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 40 КПК України визначено повноваження слідчого.

Судом встановлено, що слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснювалось досудове розслідування, в ході якого він здійснив допит в якості свідка ОСОБА_8 , оглянуто судові рішення, долучено постанову про закриття кримінального провадження від 25 травня 2018 року.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення оскільки у кримінальному провадженні проведено всі можливі та необхідні слідчі дії, спрямовані на виконання завдань провадження, однак об`єктивні фактичні дані, котрі б вказували, що слідчий Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.364, ч.3 ст.382 КК України, відсутні, а можливості здобуття нових доказів вичерпані.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що органом досудового розслідування, окрім формальних процедур, які стосуються суті кримінального правопорушення, не було вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування. Висновки про відсутність в діянні складу злочину є необґрунтованим та завчасними, оскільки слідчим не проведено необхідних слідчих дій спрямованих на встановлення істини у справі.

Беручи до уваги наведене, а також керуючись принципом змагальності кримінального процесу, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Окрім цього, оскільки даних про направлення та вручення постанови про закриття кримінального провадження потерпілим матеріали кримінального провадження не містять, а згідно доводів скаржників про існування даної постанови їм стало відомо лише після отримання листа від Івано-Франківської обласної прокуратури від 02.07.2021р., а тому термін на оскарження постанови фактично не пропущений.
Керуючись вимогами статтей 9, 284, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 31 липня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000060 від 31 травня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21 вересня 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1