ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000426 від 29.07.2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, громадянин України, має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений день та час, але не пізніше 28.07.2021 року, ОСОБА_5 за невстановлених обставин придбав у своє розпорядження нунчаки, які є холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме киснем, виготовленим та зібраним саморобним способом з використанням виробів промислового виробництва.
Розуміючи, що вказані нунчаки є холодною зброєю, яку заборонено носити без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 , діючи всупереч «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, поклав вищевказані нунчаки в пакет та до своє чорної сумки, яка була одягнена на ньому через плече та таким чином почав носити їх при собі, пересуваючись пішою ходою вулицями м. Дніпра.
28.07.2021 року близько 11:20 год., біля будинку 98 по пр. Слобожанський у
м. Дніпро, ОСОБА_5 , під час поверхневої перевірки, згідно ст.34 ЗУ «Про Національну поліцію», добровільно видав працівникам патрульної поліції нунчаки, які є контактною, не клинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме киснем, виготовленим та зібраним саморобним способом з використанням виробів промислового виробництва, які він носив у сумці, що була одягнена на ньому через плече, та які в той же день у період часу з 12 години 00 хвилин по 12 годину 30 хвилин вилучено слідчим СВ ВП №2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області під час огляду місця події.
Таким чином, ОСОБА_5 28.07.2021 року, без передбаченого законом дозволу, носив при собі у сумці нунчаки - контактну, не клинкову холодну зброю ударно-дробильної дії, а саме киснем, виготовленим та зібраним саморобним способом з використанням виробів промислового виробництва.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.
29 вересня 2021 року між обвинуваченим, захисником ОСОБА_4 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.
Сторони погодили покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.263 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочин вчинив за обставин, вказаних в обвинувальному акті.
Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.
Прокурор наполягав на затвердженні угоди та просив призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Захисник обвинуваченого підтримала затвердження угоди.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисника ОСОБА_4 і обвинуваченого ОСОБА_5 виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Так, злочин, передбачений ч.2 ст. 263 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченої на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової експертизи зброї у сумі 1372,96 грн.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2021 року в м. Дніпро між обвинуваченим ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_4 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років обмеженні волі.
У відповідності до ст.75 КК України від призначеного основного покарання у виді обмеження волі звільнити, якщо протягом 1 року /іспитового строку/ він не вчинить нового злочину.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи зброї у сумі 1372,96 грн.
Речові докази: нунчаки, - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угодане може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому тапрокурору.

Суддя ОСОБА_6