Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

10 грудня 2021 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника власника майна адвоката ОСОБА_3 розглянувши клопотання представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 01.10.2021 було накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме грошові кошти номіналом: 200 грн. - 1828 шт., 500 грн. - 18 шт., 50 грн. - 1 шт., 20 грн. - 2 шт., 10 грн. - 1 шт., 5 грн. -1 шт. - всього на суму 374705 грн.; долари США - купюри по 100 доларів - 2930 шт., 50 доларів - 37 шт., 20 доларів - 2 шт., 10 доларів - 1 шт., 5 доларів - 1 шт. - всього на суму 294905 доларів США; Євро купюрами: 100 Євро - 13 шт., 50 Євро - 31 шт., 20 Євро - 2 шт., 10 Євро - 2 шт. - всього на суму 2910 Євро; швейцарські франки купюрами: 100 франків - 1 шт., 20 франків - 1 шт., 10 франків - 1 шт. - всього на суму 130 швейцарських франків, які вилучено 13.05.2021 у ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031.

На думку заявника, такий арешт є необгрунтованим, оскільки ОСОБА_4 не має жодного відношення до кримінального провадження, що розслідується, не є ані підозрюваним, ані обвинуваченим у провадженні, вказані документи прямо підтверджують, що виявлені під час обшуку та в подальшому вилучені грошові кошти є коштами, які ОСОБА_4 отримала від продажу нерухомого та рухомого майна, і які вона відобразила у відповідних деклараціях про майновий стан і доходи, з яких вона також сплатила нараховані податки та збори, що повністю спростовує версію органу досудового розслідування щодо будь-якого відношення вилучених грошових коштів до обставин кримінального провадження, що розслідується.

Представник власника майна в судовому засіданні підтримала подане клопотання і просила його задовольнити.

Уповноважена особа Подільської окружної прокуратури м. Києва у судове засідання не з`явилася.

Слідчий суддя, заслухавши адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено, слідчим відділом Подільського управління поліції ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000170 від 12.03.2021 за ч. 5 ст. 191 КК України. Вказане кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням № 0000162 від 10.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 01.10.2021 було накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме грошові кошти номіналом: 200 грн. - 1828 шт., 500 грн. - 18 шт., 50 грн. - 1 шт., 20 грн. - 2 шт., 10 грн. - 1 шт., 5 грн. -1 шт. - всього на суму 374705 грн.; долари США - купюри по 100 доларів - 2930 шт., 50 доларів - 37 шт., 20 доларів - 2 шт., 10 доларів - 1 шт., 5 доларів - 1 шт. - всього на суму 294905 доларів США; Євро купюрами: 100 Євро - 13 шт., 50 Євро - 31 шт., 20 Євро - 2 шт., 10 Євро - 2 шт. - всього на суму 2910 Євро; швейцарські франки купюрами: 100 франків - 1 шт., 20 франків - 1 шт., 10 франків - 1 шт. - всього на суму 130 швейцарських франків, які вилучено 13.05.2021 у ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 01.10.2021 прокурор звертався з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів у об`єднаному кримінальному провадженні, оскільки постановою прокурора від 03.09.2021 грошові кошти було визнано речовим доказом.

Крім того, арешт було накладено на майно, яке було вилучено 13.05.2021 у ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Таким чином, розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту та наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник. В даному випадку заявник вказує на необґрунтованість накладення арешту, що обумовлює межі дослідження слідчим суддею.

Обґрунтованість накладення арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів відсутні відомості вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, і прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства.

Слід зазначити, що ухвалами слідчих суддів Подільського районного суду м. Києва від 13.09.2021 (справа № 758/12789/21) та від 15.09.2021 (справа № 758/12926/21) в задоволенні клопотань про накладення арешту на вищезазначене майно було відмовлено.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, правова підстава для арешту грошових коштів спростовується наданими заявником доказами, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, враховуючи при цьому співмірність обмеження права власності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого обмеження прав власності.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 170-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений 01.10.2021 ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва на майно ОСОБА_4 , а саме грошові кошти номіналом: 200 грн. - 1828 шт., 500 грн. - 18 шт., 50 грн. - 1 шт., 20 грн. - 2 шт., 10 грн. - 1 шт., 5 грн. -1 шт. - всього на суму 374705 грн.; долари США - купюри по 100 доларів - 2930 шт., 50 доларів - 37 шт., 20 доларів - 2 шт., 10 доларів - 1 шт., 5 доларів - 1 шт. - всього на суму 294905 доларів США; Євро купюрами: 100 Євро - 13 шт., 50 Євро - 31 шт., 20 Євро - 2 шт., 10 Євро - 2 шт. - всього на суму 2910 Євро; швейцарські франки купюрами: 100 франків - 1 шт., 20 франків - 1 шт., 10 франків - 1 шт. - всього на суму 130 швейцарських франків, які вилучено 13.05.2021 у ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :03:023:0030 та :03:023:0031.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя

Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1