Справа №586/589/19
Провадження № 1-кп/590/32/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2021 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника, адвоката: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження №0000295 від 28.12.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Татарського району, Новосибірської області, росіянина, громадянина України, освіта повна загальна середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, не одруженого, раніше судимого:

1.07.03.2012 року Зарічним районним судом м. Суми за ч.2 ст.307, ст.69, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці; звільнення: 02.10.2013 року Сумська ВП (№116) у зв`язку з відбуттям строку покарання;

2.27.06.2019 року Вишгородським районним судом Київської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

3.27.08.2019 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.162, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

4.25.09.2019 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.162, ч.4 ст.70, п.3 ч.1 ст.72 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки.

5.01.04.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова подання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , та визначення початку строку відбування покарання задоволено: визначено ОСОБА_4 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, початок строку відбування покарання обчислювати з 20.03.2019 року.
6.09.07.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про приведення вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2019 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року задоволено: приведено вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2019 року відносно ОСОБА_4 , більш суворе покарання за яким на підставі ч.4 ст.70 КК України згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 року поглинуло менш суворе покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2019 року, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року та визнано ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі, в іншій частині вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2019 року залишено без змін,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2018 року (у невстановлений час) ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться телевізор марки «Sony» та зимовий камуфльований бушлат, вирішив скоїти їх крадіжку. В подальшому, підійшовши до вищевказаного домоволодіння зі сторони городу та шляхом виставлення скла з віконної рами, проник до будинку. Перебуваючи у будинку, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, скоїв крадіжку телевізора марки «Sony» модель KV-BZ 21, належного ОСОБА_6 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/80е від 21.01.2019 року станом на 28.12.2018 року становить 816,67 грн. Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В подальшому 24.12.2018 року (у невстановлений час) ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії з метою здійснення крадіжки майна, знову пішов до вищевказаного домоволодіння. В подальшому, підійшовши до будинку зі сторони городу та шляхом виставлення скла з віконної рами, проник до будинку. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, повторно вчинив крадіжку зимового камуфльованого бушлату, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/80е від 21.01.2019 року станом на 28.12.2018 року становить 524,67 грн.. Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв продовжуваний злочин, що виражається у крадіжці майна з домоволодіння, яке є власністю ОСОБА_6 , який охоплений спільним умислом в один спосіб, з одного і того ж місця у невеликий проміжок часу, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 1341.34 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 24.12.2018 року він, знаючи, що у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться телевізор марки «Sony» та зимовий камуфльований бушлат, вирішив скоїти їх крадіжку. В подальшому, підійшовши до вищевказаного домоволодіння зі сторони городу та шляхом виставлення скла з віконної рами, проник до будинку, звідки скоїв крадіжку телевізора марки «Sony» модель KV-BZ 21, належного ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Після, 24.12.2018 року він знову пішов до вищевказаного домоволодіння, де підійшовши до будинку зі сторони городу та шляхом виставлення скла з віконної рами, проник до будинку, звідки викрав зимовий камуфльований бушлат, після чого з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати: за ч.3 ст.185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 не заперечував факт скоєння його підзахисним інкримінованого йому злочину, просив суд з урахуванням всіх обставин справи призначити найменш суворе покарання.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжке кримінальне правопорушення, у вчиненому розкаявся, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, думки потерпілого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/80е від 21.01.2019 року на суму 429,00 грн. (чотириста двадцять дев`ять грн. 00 коп.) слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільні позови не заявлено.

Керуючись п.1, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2019 року, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 року та ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.07.2021 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 20.03.2019 року.

У строк покарання за цим вироком зарахувати ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2019 року з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 року та ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.07.2021 року.
Після вступу вироку в законну силу долю речових доказів вирішити наступним чином:

-куртку утеплену камуфляжну, дві плати з телевізора, одна з яких марки «Sony», передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Середино-Будського ВП ГУНП в Сумській області - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/80е від 21.01.2019 року в сумі 429,00 грн. (чотириста двадцять дев`ять грн. 00 коп.)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1