Справа № 314/4884/20
Провадження № 1-кп/314/96/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2022 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000673 від 27.08.2020 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Новоукраїнка, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, базова загальна середня освіта, не працюючого, одруженому, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимому

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
27.08.2020 року близько 08год.30хв. водій автомобілю ГАЗ-САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 при в`їзді на територію «Механізованого току» ПП «Агрофірма Родіна», розташованого за адресою АДРЕСА_2 , не вжив заходів для зменшення швидкості , шляхом своєчасного застосування заходів гальмування керованого ним автомобіля та допустив наїзд на пішохода, потерпілого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йшов справа наліво по напрямку руху автомобіля на території вказаного підприємства та якого водій ОСОБА_4 спроможний був об`єктивно виявити, внаслідок чого пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження : відкрита черепно-мозгова травма, з відкритим лінійним переломом потиличної кістки та забоями лобних часток головного мозку, з розвитком після травматичного нейросенсорної втрати слуху справа, яка є небезпечною для життя та кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження з не виключенням можливості утворення в умовах дорожньо-транспортної пригоди, а саме як пішохода при наїзді на нього автомобілем при ударах виступаючими боковими частинами самоскиду вантажного автомобілю. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями : «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що знаходяться в причинному зв`язку з подією даної ДТП.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину визнав, пояснив, що десь у кінці серпні місяці 2020 року він керуючи та повертаючись з робіт порожнім автомобілем ГАЗ-САЗ 3507 при в`їзді на територію «Механізованого току» ПП «Агрофірма Родіна», здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , якого побачив виходячого разом зі сторожем перед легковим автомобілем директора ОСОБА_7 , при цьому обвинувачений намагався здійснити об`їзд однак відбувся удар о борт кузова, оскільки увага обвинуваченого була роздвоєна на декілька об`єктів одночасно, після вдару проїхав точно не знає скільки, потім був в шоковому стані, зупинився, бачив потерпілого ОСОБА_6 та кров, туди не підходив, допомогу надавала сторож, потім заїхав до складу, прийшов керуючий і сказав писати заяву на розрахунок, обвинувачений взяв велосипед і на ньому поїхав, при цьому бачив, що потерпілий на лавочці, знову бачив кров, потерпілому він надавав матеріальну допомогу, перерахувавши грошові кошти , щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_6 , суду пояснив , що з обвинуваченим проживають в одному селі, колись працювали разом , 27.08.2020 року вранці близько дев`ятої години він приїхав на територію Току Агрофірми Родіна для отримання паю зерна в с. Новогупалівка, по вулиці Горького, залишивши машину з причепом під складом,в цей час ОСОБА_4 заїхав на ворота в`їзду Зернотоку та зупинився, потерпілий підійшов до сторожа, а потім ОСОБА_4 рушив, місця для об`їзду було достатньо, було світло сонячно й сухо, спочатку бачив на території відстань приблизно семи метрів стоячий автомобіль під керуванням обвинуваченого біля воріт на території «Механізованого току» , після цього він переходив дорогу , при цьому в цей момент його бачила сторож, а цей автомобіль його бортовою частиною вдарив , коли він звичайним кроком переходив дорогу у напрямку сторожа, після удару сторожиха Курта Софія ,яка дала води щоб змити кров, сказала що ОСОБА_4 зрівнявся з ним, крутанув рулем в сторону потерпілого і зацепив бортом кузова, потім сторож посадила його на лавочку, а ОСОБА_4 здав машину та рушив на велосипеді з території Току, а потерпілого забрала швидка, перед новим роком 28.12.20 надійшли грошові кошти від обвинуваченого, також був дзвінок від обвинуваченого, проте на той момент все боліло не було можливості розмовляти , проти медичної експертизи, яка встановлювала його тілесні пошкодження не заперечував, звернув увагу на пошкодження :голови, легенів, ребер , слуху справа , вкусів та нюху. Також потерпілий надав заяву в якій зазначив , що обвинувачений відшкодував завдану шкоду в повному обсязі , просить не застосовувати до нього реальне покарання.

Свідок ОСОБА_8 показала , що обвинувачений та потерпілий колись працювали на одному підприємстві , на час пригоди потерпілий ОСОБА_6 вже не працював,а працював лише обвинувачений ОСОБА_4 , який був водієм, влітку 2020 року вранці вона була на робочому місці працюючи сторожем , до них приїхав потерпілий ОСОБА_6 за отриманням пая зерна, вона вийшла й її побачив потерпілий який пішов їй на зустріч біля автомобілю директора ОСОБА_7 вони зустрілися й розмовляли, а в цей час із розвозу їхав ОСОБА_4 на бортовому автомобілі не звичайним способом зупинився біля воріт , вона йшла трохи спереду потерпілий позаду, почула глухий удар , паралельно автомобілю летів потерпілий , автомобіль їхав приблизно 30 км./год , після падіння потерпілий втратив свідомість, у нього була крововтрата, а ОСОБА_4 коли їхав щось крикнув, при цьому він не міг не бачити потерпілого, а ОСОБА_4 після цього припаркував автомобіль біля складу, після приведення до тями потерпілого вона звернулася за ОСОБА_7 , їхнім директором, який викликав швидку.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого та свідка, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України також доведена письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею від 27.08.2020 року вбачається, що об`єктом огляду була територія «Механізованого току» ПП «Агрофірма Родіна», розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с.Новогупалівка, вул.Горького 22, було виявлено та вилучено автомобіль ГАЗ-САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
З протоколів проведення слідчих експериментів від 12.09.2020 року з доданою схемою та фото таблицею , за участю відповідно потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 вбачається що вони проводилися у денний час сухої сонячної погоди, свідок та потерпілий пояснили, що погодні та дорожні умови відповідають тим, що були на момент ДТП, вказали місце наїзду на пішохода ОСОБА_6 автомобілем ГАЗ-САЗ під керуванням ОСОБА_4 , було визначено траєкторію руху автомобіля з моменту в`їзду на територію підприємства до місця наїзду на пішохода, зроблені виміри часу руху автомобіля з моменту його в`їзду на територію підприємства до моменту наїзду на пішохода ОСОБА_6 , та час руху пішохода з місця де він стояв до місця наїзду, сам наїзд відбувся лівою передньою боковою частиною кузову.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-860 від 05.11.2020 з урахуванням показань ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в діях водія автомобіля ГАЗ 3507 ОСОБА_4 є невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
Згідно висновків судово-медичних експертиз № 76,77 від 17.11.2020 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження з не виключенням можливості утворення в умовах дорожньо-транспортної пригоди, а саме як пішохода при наїзді на нього автомобілем при ударах виступаючими боковими частинами самоскиду вантажного автомобілю.

Дослідивши докази та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом визнається його щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказані обставини, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який вчинений по необережності і згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини вчинення злочину, які відобразились у порушенні правил дорожнього руху, що потягло тяжке травмування людини, суд враховує і особу обвинуваченого, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, має постійне місце проживання, має родину, одружений, дружина пенсіонер, яка є особою з інвалідністю , вік обвинуваченого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває за медичною допомогою до них не звертався.
Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України , а саме у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 р. (з наступними змінами) « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (пункт 21), судам вказано, що в кожному випадку призначення покарання за частинами 1 і 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання доцільності застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами. Тривалий час діяльність обвинуваченого пов`язана з правом керування транспортним засобом , водійською роботою,що була єдиним джерелом існування, при цьому на протязі з моменту вчинення злочину майже півтора року нових правопорушень, обвинуваченим вчинено не було, проходив строкову військову службу ,згідно характеристики з останнього місця роботи виявив себе як кваліфікований спеціаліст з великим досвідом роботи, яку виконував сумлінно, тому суд вважає, що ці обставини, спосіб і обстановка вчинення необережного кримінального правопорушення свідчать, що обвинувачений не є суспільно небезпечною особою, тому з урахуванням й позиції потерпілого який підтвердив повне відшкодування завданої шкоди та обвинуваченого який повністю визнав свою вину, усвідомив неправомірність своїх дій є можливість виправлення обвинуваченого без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому, хоча обвинувачений і вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, він свою провину визнав повністю та критично ставиться до вчиненого, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має родину, відшкодував потерпілому шкоду,також потерпілий просив не застосовувати реальне покарання , тому зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений усвідомив свою вину, а також наслідки вчиненого ним злочину, прагне усунути заподіяну шкоду, тому у випадку реального позбавлення волі обвинуваченого це не буде відповідати інтересам потерпілого. Ці обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання за вчинений злочин, але в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного ) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання яке призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України, що відповідає і узгоджується з висновками судової практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
Цивільний позов з урахуванням клопотання представника потерпілого слід залишити без розгляду.
Оскільки проведення судових експертиз здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, відповідно до вимог ч.2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України суд має стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у справі, які складають документально підтверджені витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-860 від 05.11.2020 року в сумі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 коп.
Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням , якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-860 від 05.11.2020 року в сумі 2615 ( дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Скасувати арешт на автомобіль ГАЗ-САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ПП «Агрофірма Родіна», накладений на вказаний автомобіль ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.08.2020 року.
Речовий доказ: автомобіль ГАЗ-САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на зберігання виконавчому директору ПП «Агрофірма Родіна» ОСОБА_7 залишити власнику ПП «Агрофірма Родіна» .
Письмові документи, долучені до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду, через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_9

04.02.2022