КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1222/2021 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 362/6601/17
Категорія КК: ч. 1 ст. 115 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глеваха Васильківського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2016 за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Васильківського районного суду Київської області від 05.05.2016, до покарання, призначеного за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 9 років позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнано винним у тому, що він, 20.09.2017, близько 24 години, перебуваючи в приміщенні власного будинку АДРЕСА_1 зайшов до кімнати своєї матері ОСОБА_12 , де в ході спілкування між ними, на ґрунті довготривалих неприязних стосунків, відбулась сварка. В подальшому ОСОБА_10 , руками умисно наніс ОСОБА_12 невстановлену слідством кількість ударів, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді численних синців та саден на обличчі, шиї, на руках, перелому нижнього краю лівої орбіти, крововиливи в похідну кайму верхньої губи, крововиливи в м`які тканини голови, крововиливи під тверду та м`яку мозкові оболонки, численні переломи ребер з обох сторін з крововиливами в навколишні тканини, крововиливи у плевральні порожнини, розрив та забій селезінки, крововилив у черевну порожнину. Після нанесених вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 здавив шию потерпілої, спричинивши цим тілесні ушкодження у вигляді перелому правого великого ріжка під`язикової кістки з крововиливом в навколишні тканини, відповідно, в результаті чого потерпіла ОСОБА_12 померла від механічної асфіксії.
Відповідно до даних висновку експерта № 66/к від 27.06.2019, а саме п.2 (5) смерть ОСОБА_12 , 1959 р.н., настала від механічної асфіксії, на що вказують описані в п.п. б) п. 1 даних підсумків ушкодження. Відповідно до п.п. б) п.1 висновку №66/к від 27.06.2019 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 , 1959 р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на правій боковій поверхні шиї у підщелепній ділянці, на боковій поверхні шиї справа; синці на передній та бокових поверхнях шиї; повний перелом правого великого ріжка під`язикової кістки з крововиливом в навколишні тканини. Вищевказані ушкодження у вигляді саден, синців на шиї з крововиливами у м`які тканини, перелому під`язикової кістки, даних макроскопічного дослідження (рідкий стан крові, крововиливи під слизові оболонки внутрішніх органів), даних судово- гістологічного дослідження (вогнища гострої альвеолярної емфіземи і дистелектаза в легенях), а також дані медико - криміналістичного дослідження, характерні для механічної асфіксії, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя) та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , просить скасувати вказаний вирок, а провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_10 в суді та вичерпані можливості їх отримати.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник вказує про невідповідність висновків суду, викладений у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Так, захисник вважає, що показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були покладені в основу обвинувального вироку не підтверджують винуватість ОСОБА_10 . Вказані показання мають лише інформаційно-характеризуючий характер та підтверджують показання ОСОБА_10 про його місце знаходження в період з 20 по 23 вересня 2017 року, коли наступила смерть потерпілої.
Крім того, захисник вказує на ряд порушень КПК України під час проведення досудового слідства, які були виявлені під час дослідження доказів в судовому засіданні, проте суд не надав їм належної правової оцінки.
Так захисник звертає увагу на порушення ст. 214 КПК України при внесенні відомостей до ЄРДР. Підставою для внесення цих відомостей був рапорт чергового Васильківського ВП ГУ НП у Київській області, який вказав, що 23.09.2017, о 18.01 годині від ОСОБА_10 надійшов телефонний дзвінок на лінію чергового 102 до Васильківського відділу поліції з повідомленням про смерть матері ОСОБА_12 , яка хворіла. При цьому дані рапорту не містять прямої вказівки про вчинення ОСОБА_10 злочину, а вказують лише про виявлений факт смерті особи. Даних від потерпілої про вчинення злочину, матеріали провадження також не містять.
Крім того, слідчим СВ Васильківського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_16 з істотним порушенням вимог КПК України 23.09.2017 проведено огляд місця події, який розпочатий о 20.20 та закінчений о 20.55 за адресою місця проживання ОСОБА_10 , без його участі і письмового дозволу, як власника, а також без участі лікаря чи експерта. Тобто в даному випадку мало місце порушення ст.ст. 233, 237 КПК України, а тому дані, які були отримані в результаті проведення вказаної слідчої дії, не можуть бути враховані і повинні бути визнані недопустимим доказом.
Також захисник вказує й про порушення слідчим вимог ст.ст. 214, 238 КПК України під час проведення огляду трупа 24.09.2017 в період з 11.50 год до 12.40 год. в приміщенні Васильківської Центральної районної лікарні без обов`язкового залучення судово-медичного експерта або лікаря. Під час проведення огляду трупа ОСОБА_12 відбирались зразки нігтів правої та лівої рук, зрізи волосся, які використовувались для проведення численних експертних досліджень.
Захисником зазначено про допущені суперечності під час досудового слідства. Так, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 333 від 24.09.2017, ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість в обвинувальному акті відносно ОСОБА_10 вказано, що ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Апелянт вказує, що відомості до ЄРДР про вчинення злочину були внесені лише 24.09.2017 о 12 год. 06 хв. Тобто з цього часу розпочалось досудове розслідування. Однак ряд слідчий дій було проведено до вказаного часу, що є підставою для визнання здобутих доказів недопустимими.
Дані висновку судово-медичної експертизи № 333 від 24.09.2017, на думку захисника, не можуть бути визнані як допустимий доказ, оскільки підставою для її призначення була постанова слідчого від 23.09.2017 чи від 24.09.2017, проведення експертизи розпочато о 10 13 годині 24.09.2017, тобто до внесення відомостей в ЄРДР. З цих же підстав апелянт вважає недопустимими похідні від неї інші здобуті докази, такі як дані висновку експерта № 142 від 28.11.2017, які отримані з урахуванням даних висновку експерта № 333 від 24.09.2017. Крім того, захисник зазначає, що експерт у висновку № 142 від 28.11.2017 посилається на дані слідчого експерименту, проведеного 25.09.2017 за участю ОСОБА_10 , однак в протоколі слідчого експерименту відсутні відомості про те, що обвинувачений вказував про події, які статися з ОСОБА_12 .
Апелянт також стверджує про недопустимість даних висновків експерта № 10-1/1319 від 14.11.2017 в частині використання експертом Київського НДЕКЦ при МВС України зразків крові ОСОБА_12 , які були отримані в результаті проведення процесуальної дії з порушенням КПК України.
Апелянт звертає увагу, що зіскоби з підлоги житла будинку АДРЕСА_1 , які надані на експертизу, в результаті якої зроблено висновок № 10-2/1315 від 31.10.2017, отримані з порушенням вимог ст. 233, 237 КПК України. Тому дані вказаної експертизи мають бути визнані недопустимим доказом.
Захисник також вказує, що зразки крові ОСОБА_12 , зрізи нігтьової пластини правої та лівої рук ОСОБА_12 були вилучені з порушенням порядку КПК України. На підставі постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 23.09.2017, проведення експертизи проходило 24.09.2017, в період з 10 по 13 годину, під час проведення якої вилучено кров ОСОБА_12 . Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато тільки о 12 год 06 хв. 24.09.2017, відповідно як дані вказаної експертизи, так і вилучені в процесі її проведення біологічні матеріали, що були в подальшому предметом дослідження, не можуть бути використані як доказ, та повинні бути визнані недопустимими. Огляд трупа ОСОБА_12 проводився на підставі даних протоколу огляду від 24.09.2017, в період часу з 11 год. 50 хв. до 12 год. 40 хв., тобто до початку досудового розслідування, а також без обов`язкової участі експерта чи лікаря. Під час його проведення слідчим відібрані зрізи нігтьових пластин обох рук та волосся ОСОБА_12 . Тому захисник вважає, що дані висновку експерта № 10-1/1316 від 03.11.2017 в частині використання при дослідженні вказаних вище біологічних матеріалів ОСОБА_12 , не можуть бути взяті до уваги, а докази мають бути визнані недопустимими, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув. З цих-же підстав, на думку апелянта, суд першої інстанції повинен був визнати недопустимим доказом дані висновку експерта № 10-1/1317 від 14.11.2017, оскільки на дослідження експерту було надано зразки крові ОСОБА_12 , вилучені з порушенням порядку, встановленого КПК України.
Крім того, на думку апелянта, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, висновки суду у вироку щодо підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні вбивства ОСОБА_12 доказами, які містяться в даних роздруківок операторів стільникового зв`язку за номером абонента НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_13 та номеру абонента НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_10 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , якими користується ОСОБА_17 . Вказані дані лише підтверджують факт спілкування зазначених абонентів між собою в радіусі відповідної території, що не заперечується жодним з них. При цьому номер абонента НОМЕР_5 , з якого ОСОБА_10 телефонував на лінію 102 23 вересня 2017 року з повідомленням про смерть матері, не був предметом дослідження, що свідчить про неповноту досудового слідства та його обвинувальний нахил.
Захисник додатково вказує про незаконність постанови слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП у Київській області від 24.09.2017 про визнання речовими доказами куртки синього кольору зі слідами крові та зразки з правої та лівої рук, штани сірого кольору, фрагмент штор та зіскріб, оскільки вказані предмети, були отримані з порушенням вимог КПК України, або не доводять винуватість ОСОБА_10 у вчиненні вбивства.
Апелянт вважає, що процесуальна дія слідчого у виді затримання його підзахисного 24.09.2017, протокол про яку складено о 18 год. 30 хв., є незаконною, оскільки останній не містить підстав затримання ОСОБА_10 .
Крім того, захисник вважає, що дані протоколу слідчого експерименту від 25.09.2017, проведеного за участю ОСОБА_10 мають бути визнані недопустимим доказом, так як інформація, що знаходиться на оптичному диску з записом слідчого експерименту є копією, а не оригіналом, є неповною, змонтованою та вирізаною. Протокол вказаної слідчої дії не містить даних про встановлення відомостей, отриманих під час її проведення. Стороною обвинувачення не надано суду протоколу переносу оригіналу відеоінформації слідчого експерименту з флеш карти на СД диск та протоколу перегляду вказаного СД-диску за участю учасників слідчої дії. При цьому захисник звертає увагу, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ч. 4 ст. 95 КПК України, у вироку послався на показання, які ОСОБА_10 надавав під час проведення вказаного слідчого експерименту. На думку апелянта, показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були понятими під час проведення вказаної слідчої дії, також підтверджують викладені ним аргументи щодо недопустимості вказаного доказу.
Дані висновку експерта № 66/к від 14.05.2019 про проведення повторної комісійної експертизи, на думку апелянта, також не можуть бути визнані допустимим доказом, оскільки експертна комісія посилається на ряд даних, отриманих слідчим з істотним порушення вимог КПК України, а саме на протокол огляду місця події від 23.09.2017, на протокол огляду місця події від 24.09.2017 у м. Васильків, висновок експерта № 333 від 24.09.2017, висновок експерта № 142 від 25.10.2018, протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним від 25.07.2019.
Захисник вбачає порушення таємниці нарадчої кімнати головуючим суддею, яка перед виходом до нарадчої кімнати повідомила прокурору про готовність ухвали суду. На думку апелянта, головуючий суддя вказувала про готовність судового рішення до виходу в нарадчу кімнату, що є істотним порушенням КПК України та має наслідком скасування вироку суду.
На думку захисника, допустимих доказів винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, стороною обвинувачення надано не було, тому суд неправильно застосовував закон про кримінальну відповідальність, визнавши обвинуваченого винним та призначивши покарання.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_20 , не оспорюючи фактичні обставини і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Васильківського районного суду Київської області від 05.05.2016, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 12 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає про неналежне врахування судом, під час призначення покарання, обставин скоєного ОСОБА_10 особливо тяжкого злочину, відсутність каяття, невизнання своєї вини. Вказане свідчить про небажання нести відповідальність за скоєне, а надані ним показання свідчать про намір уникнути відповідальності.
На думку прокурора судом також не враховано дані про особу обвинуваченого, який під час іспитового строку за скоєння тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши необхідні суду докази, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду. Так само предметом перевірки судом було дотримання вимог КПК України під час здіснення досудового слідства, а зібраним в результаті доказам надана належна правова оцінка. При цьому колегія суддів звретає увагу, що всупереч доводам апеляцінйої скарги захисника, докази, здобуті з порушенням вимог КПК України, визнані судом недопустимими та з цих підстав не взяті до уваги.
Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Даними рапорту інспектора-чергового Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області підтверджується те, що 23.09.2017 за №15637 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, черговим ОСОБА_21 зареєстровано повідомлення №.09.2017 о 18-01 від ОСОБА_10 з номеру тел. НОМЕР_6 про раптову смерть, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Даними протоколу огляду місця події від 23.09.2017 та ілюстративної таблиці до нього, підтверджується виявлення працівниками поліції в присутності понятих в спальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 , праворуч від входу в кухню стілець, на якому знаходиться одномісне ліжко (бильця дерев`яні та металева ) з трупом ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Труп не одягнений, на лівій нозі знаходиться шкарпетка чорного кольору, частина правої ноги відсутня (вище колінного суглобу), руки зігнуті в ліктьових суглобах та знаходяться на грудях, ліва нога зігнута в колінному суглобі, тіло знаходиться в положенні лежачи на спині, голова знаходиться рівно, очі та рот закриті, під час огляду голови трупа було виявлено: садна з правої сторони в бік правої брови, садну на підборідді, розміром приблизно 2 см на 3 см, також маються почервоніння обличчя трупу та частину (передньої) шиї, в очах та носі наявні опариші, маються садна на ягодицях, постіль на якому знаходиться труп частково забарвлена плямами бурого кольору. Також на дотик голова трупа ціла. Під час огляду місця проводилось фотографування на цифровий фотоапарат марки « Canon». Тіло направлено до Васильківського бюро СМЕ для встановлення причини смерті. Заперечення обвинуваченим ОСОБА_10 з приводу огляду його місця проживання останнім а ні в ході досудового слідства, а ні під час судового розгляду не заявлялися.
З даних витягу з кримінального провадження № 0001654 вбачається, що 23.09.2019 надійшла усна заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення. До ЄРДР внесено відомості 24.09.2017 о 12 год 06 хв з правовою кваліфікацією: ч. 1 ст. 115 КК України.

При цьому доводи апеляційної скарги захисника про порушення вимог ст. 214 КПК України, на думку колегії суддів, є необґрунтованими. Внесення відомостей слідчим здійснено після проведення процесуальних дій, які не заборонені КПК України, в результаті чого останнім отримано інформацію, яку викладено у фабулі події з вказівкою про попередню причину смерті ОСОБА_12 та повідомлення підозри ОСОБА_10 .
Тому колегія суддів не вбачає порушень КПК України на початковій стадії досудового розслідування, про які в апеляційній скарзі зазначає захисник.
Не вбачає колегія суддів підстав для врахування доводів апеляційної скарги захисника щодо незаконності затримання його підзахисного. Так, дані протоколу затримання ОСОБА_10 містять посилання на відповідні положення КПК України, з яких його затримано.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Обвинувачений ОСОБА_10 , будучи допитаним під час судового розгляду підтвердив, що 20.09.2017, після 22 години, був в приміщенні будинку АДРЕСА_1 . В будинку проживала його матір ОСОБА_12 і він часто її провідував, приносив продукти, так як вона була інвалідом, погано розмовляла після інсульту й не могла себе самостійно забезпечувати необхідним. Він зайшов до кімнати ОСОБА_12 , оскільки вона голосно кричала та жестикулювала. Там він не зрозумів що з нею трапилось, запитав чи потрібно їй викликати медичну допомогу і пішов в іншу кімнату спати. Потім зранку 21.09.2017 ОСОБА_10 поїхав на роботу, після повернення пізно ввечері знову ліг спати. 22.09.2017 обвинувачений також був на роботі, а потім поїхав з ОСОБА_14 до м. Коростеня, де залишився ночувати у останнього. 23.09.2017, після 17 години, вони разом а також донька свідки приїхали до смт Глеваха. Тоді, ОСОБА_10 виявив у кімнаті будинку труп матері. Після цього обвинувачений зателефонував у поліцію. Вказував, що між ним та матір`ю не було неприязних стосунків, він постійно за нею доглядав протягом багатьох років.
Даними лікарського свідоцтва про смерть № 333 від 24.09.2017 встановлено, що причиною смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є механічна асфіксія внаслідок здавлення шиї.
Даними висновку експерта № 333, розпочатої 24.09.2017 о 10.00 год, закінченої 28.11.2017, підтверджується те, що при судово медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 , 1959 року народження, виявлено тілесні ушкодження: численні синці та садна на обличчі, шиї, на руках, крововиливи в перехідну кайму верхньої губи, крововиливи в м`які тканини голови, крововиливи під тверду м`яку мозкові оболонки, перелом нижнього краю лівої орбіти, перелом правого великого ріжка під`язикової кістки з крововиливом в навколишні тканини, численні переломи ребер з обох сторін з крововиливами в навколишні тканини, крововиливи у плевральні порожнини, розрив та забій селезінки, крововилив у черевну порожнину. Смерть ОСОБА_12 , настала від механічної асфіксії, що підтверджується розлитим характером трупних плям, точковими крововиливами під кон`юнктивну очей, рідким станом крові, точковими крововиливами під зовнішню оболонку серця, дрібно вогнищевими крововиливами під легеневу плевру, повнокрів`ям внутрішніх органів, а також даними судово-гістологічного дослідження. Механічна асфіксія розвинулась внаслідок здавлення шиї сторонньою особою, що підтверджується наявністю саден та синців в ділянці рота та носа, крововиливів в перехідну кайму верхньої губи, перелом правого великого ріжка під`язикової кістки з крововиливом в навколишні тканини. Синці та садна на тілі ОСОБА_12 мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Перелом краю орбіти відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, переломи ребер з крововиливами у плевральні порожнини, розрив селезінки з крововиливом у черевну порожнину, механічна асфіксія відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Враховуючи розвиток трупних явищ, смерть ОСОБА_12 настала не менше ніж за 3 доби до початку дослідження трупа.
При цьому вказані в обвинувальному акті фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення зазначені з урахуванням висновку судово-медичної експертизи № 333, проведення якої закінчено 28.11.2017 з вказівкою про причину смерті потерпілої, яка наступила не менш ніж за 3 доби до початку дослідження трупа, від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї руками.Тому колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги сторони захисту про наявність не усунутих судом першої інстанції суперечностей між встановленим часом смерті ОСОБА_12 в свідоцтві про її смерть та викладених в обвинувальному акті, є необґрунтованими.

Даними висновку повторної комісійної експертизи № 66/к, складеної 27.06.2019, підтверджується спричинення ОСОБА_12 , 1959 року народження, прижиттєво, від дії, в тому числі, руки, зібраної в кулак, ряду тяжких тілесних ушкоджень, детально описаних в мотивувальній частині вироку, та наявність саден на шиї ОСОБА_12 в ділянці щитоподібного хряща, які могли утворитись від здавлення шиї пальцями рук, в один короткий проміжок часу, який беручи до уваги зовнішній вигляд, характер ушкоджень та дані судово-гістологічного дослідження міг тривати від однієї до декількох годин, можливо в час, що вказаний «...у мотивувальній частині при викладі фактичних обставин справи...». При цьому, для розвитку механічної асфіксії від якої і настала смерть потрібно біля 5-7 хвилин. Ушкодження у вигляді саден, синців на шиї з крововиливами в м`які тканини, перелому під`язикової кістки, даних макроскопічного дослідження (рідкий стан крові, крововиливи під слизові оболонки внутрішніх органів), даних судово-гістологічного дослідження (вогнища гострої альвеолярної емфіземи і дистелектаза в легенях), а також дані медико-криміналістичного дослідженні, характерні для механічної асфіксії, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодженні за критерієм небезпеки для життя) та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи характер даних ушкоджень після їх нанесення потерпіла не могла «...здійснювати які-небудь самостійні дії (рухатися, розмовляти, чинити опір та інші…)».
Експерт ОСОБА_23 , будучи допитаним під час судового розгляду, пояснив, вказаний у висновку № 333 розпочатої 24.09.2017, часовий проміжок з 10 до 13 години не є часом виконання експертного дослідження. Протягом вказаного періоду часу він проводив вивчення особливостей трупа ОСОБА_12 . Підставою для проведення експертного дослідження була постанова слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_24 , яка зареєстрована в журналі експертної установи 24 вересня 2017 року. Саме з цього дня він розпочав проведення експертизи. Тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника в частині недопустимості даних вказаної вище експертизи. Остання проведена в період з 24 вересня по 28 листопада 2017 року. Відомості в ЄРДР про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, внесені 24.09.2017. підстав стверджувати, що експертиза проведена до початку здійснення досудового розслідування, колегія суддів також не вбачає.

З цих же підстав колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про недопустимість даних висновків експерта № 142 від 28.11.2017, № 66/к від 14.05.2019, проведених з урахуванням даних висновку експерта № 333 від 24.09.2017. Даними висновку експерта № 142 від 21.10.2017 підтверджується спричинення ОСОБА_12 численних тілесних ушкоджень у виді синців та саден на обличчі, шиї, на руках, крововиливів в похідну кайму верхньої губи, крововиливів в м`які тканини голови, крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки, перелому нижнього краю лівої орбіти, перелому правого великого ріжка під`язикової кістки з крововиливом в навколишні тканини, численних переломів ребер з обох сторін з крововиливами в навколишні тканини, крововиливів у плевральні порожнини, розривів та забоїв селезінки, крововиливів у черевну порожнину. Смерть ОСОБА_12 настала від механічної асфіксії, що підтверджується розлитим характером трупних плям, точковими крововиливамипід кон`юнктиву очей, рідким станом крові, точковими крововиливами під зовнішню оболонку серця, дрібновогнищевими крововиливами під легеневу плевру, повнокрів`ям внутрішніх органів, а також даними судово-гістологічного дослідження. Механічна асфіксія розвинулась внаслідок здавлення шиї сторонньою особою, що підтверджується наявністю саден та синців в ділянці рота та носа, крововиливів перехідну кайму верхньої губи, перелом правого великого ріжка під`язикової кістки з крововиливом в навколишні тканини. Виявлені на тілі ОСОБА_12 тілесні ушкодження спричинені прижиттєво від дії тупих предметів, якими могли бути і руки людини. Індивідуальних властивостей травмуючих предметів експертизою трупа не виявлено. Після розвитку механічної асфіксії смерть настала на протязі кількох хвилин (до 5-7), на протязі яких здатність покійної до самостійних дій виключається. Синці та садна на тілі ОСОБА_12 мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Перелом краю орбіти відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Переломи ребер з крововиливами у плевральні порожнини, розрив селезінки з крововиливом у черевну порожнину, механічна асфіксія - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Синці та садна на руках можуть свідчити про самооборону покійної. Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_12 могли виникнути за обставин, на які вказував підозрюваний під час слідчого експерименту.
При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_10 під час слідчого експерименту не вказував про обставини, за яких він наносив удари та заподіяв смерть ОСОБА_12 , а тому дані вказаного висновку також мають бути визнані недопустимим доказом.
Даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 10-1/1319 від 14.11.2017 встановлено наявність на куртці ОСОБА_10 крові людини. Генетичні ознаки слідів крові на куртці є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_10 та зразка крові ОСОБА_25 .
З показань свідка ОСОБА_26 , наданих під час судового розгляду вбачається, що остання проживала протягом десяти років разом з ОСОБА_10 в його будинку АДРЕСА_1 . В будинку вони проживали з матір`ю обвинуваченого - ОСОБА_12 та конфліктів в її присутності між ними не було. В період часу з 20 по 23 вересня 2017 року вона була у Черкаській області за місцем реєстрації своєї матері. В цей час їй постійно телефонував ОСОБА_10 з номеру телефону НОМЕР_7 та повідомив 20.09.2017 ввечері, що ОСОБА_12 себе погано почуває, так як вона впала. 21.09.2017 ОСОБА_10 повідомив їй, що матір краще себе почуває і він їй заніс продукти. Про те, що ОСОБА_12 померла ОСОБА_10 повідомив її 23.09.2017 близько 17 години. При цьому ОСОБА_10 повідомив свідка, що перебував на роботі з 20.09.2017 по 22.09.2017. Тобто показаннями вказаного свідка підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_10 , всупереч його показанням, протягом часу з 22 години 20.09.2017 по 23.09.2017 17 години заходив до кімнати матері.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , які були надані ним під час судового розгляду, підтверджується та обставина, що ОСОБА_10 , який є його сусідом, 23.09.2017 попросив телефон, щоб повідомити поліцію та медиків про падіння матері та її смерть. Він також був свідком того, що ОСОБА_10 повідомляв про свою відсутність з 20 по 23 вересня 2017 року, оскільки перебував на роботі.
З показань свідка ОСОБА_14 , наданих під час судового розгляду вбачається, що він разом з ОСОБА_10 працюють, та в період з 20 по 23 вересня 2017 року разом перебували на роботі. При цьому вказаний свідок підтвердив, що разом вони були вдень та разом повертались з роботи, а зранку знову від`їздили на електропотязі. 22.09.2017 він з ОСОБА_10 поїхали до м. Коростеня, а в смт Глеваху приїхали 23.09.2017 близько 17 години. ОСОБА_10 попросив його підвезти додому. В подальшому обвинувачений зайшов у приміщення будинку АДРЕСА_1 , а коли повернувся, то повідомив, що його матір мертва.
Вказані вище показання свідків та обвинуваченого в частині його перебування вдома після 22 години 20.09.2017 до ранку 21.09.2021 узгоджуються з даними роздруківки абонентських з`єднань, а саме абонента за номером НОМЕР_7 , яким користується ОСОБА_10 . Так, останній у період з 22 години 30 хвилин 20.09.2017 по 07 год. 12 хвилин перебував територіально у смт. Глеваха Васильківського району Київської області.
При цьому колегія суддів не вважає вказані докази неналежними лише через те, що зазначені свідки не були безпосередніми очевидцями скоєного злочину, а дані роздруківки абонентського номеру ОСОБА_10 лише свідчать про його територіальне місце знаходження, як зазначає в своїй апеляційній скарзі захисник. Колегія суддів звертає увагу, що докази у кримінальному провадженні оцінюються у сукупності з іншими фактичними даними та можуть свідчити як про причетність особи до скоєння злочину, так і спростовувати її. На думку колегії суддів, вказані вище докази у сукупності з іншими письмовими доказами, свідчать про те, що ОСОБА_10 у період часу, коли настала смерть ОСОБА_12 перебував разом з нею. Доказів про те, що крім ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в будинку АДРЕСА_1 , у час, коли потерпілій були нанесені численні тілесні ушкодження та спричинено її удушення руками навколо шиї 20 вересня 2017 року близько 24 години, від чого остання померла, стороною захисту надано не було та матеріали судового провадження не містять.
Даними слідчого експерименту, проведеного 25.09.2017 за участю ОСОБА_10 в присутності захисника ОСОБА_27 , понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , відеозапис проведення якого перенесено на СД-диск, підтверджуються обставини, за яких обвинувачений наніс ОСОБА_12 тілесні ушкодження за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 20 вересня 2017 року в період часу з 22 години. Під час відтворення обставин події, ОСОБА_10 повідомив, що 20.09.2017він після 22 години повернувся додому, де проживає його матір - ОСОБА_12 . Він за нею тривалий час доглядав, однак між ними постійно відбувались сварки на побутовому ґрунті. ОСОБА_12 не була задоволена вибором ОСОБА_10 дружини та народження їх дитини, вона постійно дорікала у неналежному догляді за нею. У вечір 20.09.2017, ОСОБА_12 знову почала дорікати ОСОБА_10 в неналежному догляді, кричала на нього, жестикулювала. Він розсердився та почав наносити їй удари в різні частини тіла, хотів, щоб вона заспокоїлася. Коли він перестав наносити удари, зрозумів, що вбив ОСОБА_12 , після цього вийшов з її кімнати. Наступні дні ОСОБА_10 не наважувався зайти в кінчату до матері, але 23.09.2017, після роботи зайшов та пересвідчившись, що ОСОБА_12 померла, повідомив поліцію про виявлення трупа.
При цьому доводи апеляційної скарги захисника про те, що відеозапис вказаної слідчої дії змонтований та обрізаний, записаний на СД - диск як копія, а не оригінал, на думку колегії суддів є необґрунтованими. Доказів того, що відеозапис не відповідає дійсності стороною захисту не наданий, а зазначені ним припущення спростовуються комплексом доказів, які містяться в матеріалах судового провадження. Достовірність та повнота відеозапису слідчого експерименту також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_18 , надані ним під час судового розгляду. Так останній вказував, що обвинувачений спочатку розповів обставини вбивства, потім вони поїхали до обвинуваченого додому, де він теж розповідав обставини, за яких він убив свою матір. Під час слідчої дії ОСОБА_10 нікуди не відходив та постійно перебував на місці проведення слідчого експерименту, поводив себе спокійно. Йому були роз`яснені його права та обов`язки. ОСОБА_18 не бачив, що б будь хто відводив ОСОБА_10 під час слідчої дії в бік, або щоб відеозапис переривався Після проведення слідчого експерименту останній переглядав відеозапис, який повністю відповідав тому, що він бачив під час проведення слідчої дії. Повідомляв, що їх спочатку знімали в райвідділі, а потім безпосередньо на місці події. На місці події все знімали одним відеороликом.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про переривання відеозапису з урахуванням наявності трьох відеофайлів. Як вбачається з даних відеозапису слідчого експерименту, останній проводився безперервно, про що вказував і свідок ОСОБА_18 . Слідчим експериментом є відтворення дій, обстановки чи обставин певно події. Процес, коли ОСОБА_10 відтворював обставини та обстановку події вбивства ОСОБА_12 спочатку в приміщенні райвідділу поліції, а потім за місцем свого проживання, не переривався. Відсутність запису технічного переміщення учасників слідчого експерименту з одного приміщення до іншого, на думку колегії суддів, не є порушенням порядку його проведення, визначеного ст. 240 КПК України.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника судом першої інстанції надана належна правова оцінка показанням ОСОБА_10 щодо невизнання вини у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_12 . Обвинувачений постійно змінював показання, всі вони спростовуються дослідженими доказами. При цьому судом першої інстанції не досліджувалися та не прийняті до уваги показання обвинуваченого на досудовому розслідуванні.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що позиція ОСОБА_10 про його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, розцінена як намагання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки стороною обвинувачення надано достатньо належних та допустимих доказів наявності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового слідства та судового розгляду. Доводи апеляційної скарги захисника про порушення таємниці нарадчої кімнати судом не знайшли свого підтвердження.
При призначенні ОСОБА_10 покарання, судом дотримано вимоги ст. 65 КК України та враховано вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, конкретні обставини скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Враховано судом і дані про особу ОСОБА_10 , який раніше судимий за вчинення злочину про життя та здоров`я особи, не працює, на обліку у лікаря-нарколога чи психіатрів не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Тому колегія суддів вважає, що визначений ОСОБА_10 вид та розмір покарання 8 років позбавлення волі та призначення остаточного покарання, за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, у виді 9 років позбавлення волі є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстав для збільшення строку призначеного покарання, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене, вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року щодо ОСОБА_10 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 та прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_20 , - без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_20 залишити без задоволення, а вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року, яким ОСОБА_10 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - протягом того ж періоду з дня отримання копії ухвали.

С у д д і :

______________ _______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1222/2021 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 362/6601/17
Категорія КК: ч. 1 ст. 115 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глеваха Васильківського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2016 за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_20 залишити без задоволення, а вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року, яким ОСОБА_10 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - протягом того ж періоду з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголосити 29 листопада 2021 року о 14 годині.

С у д д і :

______________ _______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4