Справа № 307/3736/21
Провадження №1-кс/307/1031/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , його представника ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000612 від 23.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.1 КК України.

Вказує на те, що 23 жовтня 2021 року, близько 4 години, ОСОБА_7 , знаходячись в с. Топчино, у салоні автомобіля, маючи прямий умисел на вчинення статевого акту, протии волі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовуючи відносно неї фізичне та психічне насильство, вступив з нею в статевий акт. 23 жовтня 2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_1 , добровільно видав органу досудового розслідування належний йому мобільний телефон марки «Samsung A8», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 .

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме: мобільного телефону марки «Samsung A8», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні просять клопотання задовольнити. Додатково пояснили, що з вилученим телефоном в ОСОБА_5 необхідно провести додаткові дослідження, оскільки зі слів потерпілої громадянин ОСОБА_5 здійснював фотографування події.
Власник майна ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просить в задоволенні клопотання відмовити.
Розглянувши клопотання суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000612 від 23.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч.1 КК України.
Постановою слідчого СВТячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області від 23.10.2021 року мобільний телефон марки «Samsung A8», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , визнано речовим доказом.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна, можливість використання останнього, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а тому слід накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung A8», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження вказаними речами.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung A8», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження вказаними речами.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено 27 жовтня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1