Справа № 488/2931/21
Провадження № 1-кп/488/382/21 р.
УХВАЛА

05.10.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суду м. Миколаєва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

в ході розгляду кримінального провадження, що внесене до ЄРДР за №0000418 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2021 року у даному кримінальному провадженні прокурором подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

В судовому засіданні 05.10.2021 р. прокурор вказане клопотання підтримала, просила продовжити відносно обвинуваченого обраний раніше запобіжний захід, посилаючись на існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідка ОСОБА_8 , а також ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

При цьому, прокурор вважала, що інший більш м`який вид запобіжного заходу не здатен запобігти існуючим ризикам.

Обвинувачений та його захисники проти даного клопотання заперечували як безпідставного, вважали заявлені ризики недоведеними, просили обрати міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю.

Вирішуючи питання щодо вказаного клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до приписів ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вислухавши доводи прокурора, думку учасників кримінального провадження з приводу вказаного клопотання, суд виходить з такого.

Під час підготовчого судового засідання 12.08.2021 р. відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін якого спливає 10.10.2021 р.

Підстави до обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення, передбачені п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України, якою передбачено, що такий запобіжний захід може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо обгрунтованості підозри, то, виходячи з позиції Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, підозра - є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
На даному етапі кримінального провадження, у суду немає підстав вважати, що висуваючи підозру та обвинувачення ОСОБА_5 , орган досудового розслідування діяв недобросовісно та не маючи для того законних підстав.
Приймаючи рішення щодо продовження запобіжного заходу, суд також враховує практику ЄСПЛ.
Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявлених ризиків, то ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків не зменшилися.
Так ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні насильницького злочину, зокрема закінченому замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 , тобто вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини.

У разі доведеності вини обвинуваченого, покарання за такий злочин передбачається виключно у виді позбавлення волі, з урахуванням санкції ч.1 ст.115 КК України та положень ст.68 КК України, на строк від семи до десяти років позбавлення волі.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України).

Враховуючи суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 є громадянином іншої держави, то суд приходить до переконання про доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідка ОСОБА_8 , то, зважаючи на те, що судовий розгляд кримінального провадження ще триває, вказаний свідок не була допитана судом, не зважаючи на прийняті заходи щодо її явки до суду, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні насильницького злочину із застосуванням ножа, суд вважає, що такий ризик не зменшився та погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідка з метою надання нею показів на його (обвинуваченого) користь.

Стосовно заявленого прокурором ризику вчинення ОСОБА_5 іншого злочину, то оцінка такого ризику була надана судом під час обрання запобіжного заходу як недоведеного, при цьому на нові обставини, які б вказували про існування даного ризику, прокурором не наведено.

В той же час, наведені обставини свідчать, що такі ризики як можливість переховування обвинуваченого від суду та можливість незаконного впливу на свідка ОСОБА_8 є настільки реальними, що жоден інший, більш м?який запобіжний захід не зможе їм запобігти, тим паче з урахуванням обставин та характеру злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 .

За такого, доводи захисників та обвинуваченого щодо обрання відносно ОСОБА_5 такої міри запобіжного заходу як домашній арешт не може бути задоволено.

Щодо строку такого запобіжного заходу, то з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення, обсяг доказів, заявлених відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, що свідчить про необхідність більш тривалого часу для розгляду такої справи, то суд вважає необхідним визначити такий захід у максимально допустимих строках.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_5 інкриміноване діяння щодо вчинення особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, тому, керуючись п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не призначає застави.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Продовжити відносно ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 грудня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва на протязі семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали. Ухвала підлягає негайному виконанню, та її оскарження не зупиняє такого виконання.

Суддя ОСОБА_1