Справа № 308/9015/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , та їх захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/876/21 (справа № 308/9015/21), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001001 від 02 вересня 2020 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Минай Ужгородського району Закарпатської області, українця за національністю, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час утримується в ДУ «Закарпатська УВП №9», раніше судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Озаричі Конотопського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, на даний час утримується в ДУ «Закарпатська УВП № 9» раніше судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/876/21 (справа № 308/9015/21), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001001 від 02 вересня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 189, ч.2 ст.255-1 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 15.07.2021 року справу було розподілено на суддю ОСОБА_1 .

За ухвалою від 15.07.2021 року судом було призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

За ухвалою від 23.07.2021 року судом було обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 17 вересня 2021 року включно.

Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 17 вересня 2021 року включно.

Проте головуючий суддя у період з 09.08.2021 року по 17.09.2021 року перебував у черговій щорічній відпустці, тому судом у відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України було поставлене на вирішення питання щодо доцільності подальшого тримання обвинувачених під вартою, та за ухвалою від 06.08.2021 року були прийняті наступні рішення:

Клопотання прокурора задоволено.

Продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , строк дії раніше обраного запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 01 жовтня 2021 року включно.

Продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії раніше обраного запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 01 жовтня 2021 року включно.

У подальшому за ухвалою від 27.09.2021 та від 23.11.2021 було продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України, строк дії раніше обраного запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, останній раз до 20.01.2022 року включно.

Продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, строк дії раніше обраного запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, останній раз до 20.01.2022 року включно.

В судовому засіданні 10.01.2022 року прокурор подав клопотання від 06.01.2022 року за яким просить суд: продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Минай, громадянина України, українця за національністю, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 терміном до 60 діб.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступне.

Наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

На даний час у вказаному провадженні проводиться підготовче судове засідання, письмові докази не досліджувались, свідки не допитані, а тому ризики, якими керувався суд при обранні такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшились та не припинили існувати, наявні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою на даний час мають місце.

Зокрема, наявні такі ризики, передбачені ст. 177 КПК України:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

2.Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

4.Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_4 , обвинувальний акт щодо якого спрямовано до суду, та наявність вищевказаних ризиків.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до ОСОБА_4 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та не досягне мети застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні 10.01.2022 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 категорично заперечив проти задоволення судом зазначеного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 60 днів, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, як організатора у вимозі передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим (вимаганні), вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за ч. 2 ст. 255-1 КК України, за умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у ч. 5 статті 255 КК України, вчинене в установах виконання покарань, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте на цей час обвинуваченому ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, оскільки як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень така не оскаржувалася відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні та не була скасована слідчим суддею, відповідно кримінальне провадження із обвинувальним актом було направлено до суду.

Судом перевірено чи продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання саме такого запобіжного заходу і на існування яких на цей час наполягає прокурор та встановлено наступне.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно обумовлюється тяжкістю покарання за кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, а також тим фактом, що ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, тобто за особливо тяжкий злочин, за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2018 року, та за вироком Львівського апеляційного суду від 08.12.2020 року у справі № 308/4008/15-к, та повністю відбув покарання за цим вироком, після винесення цього вироку йому було пред`явлено обвинувачення за аналогічний особливо тяжкий злочин за ч. 3 ст. 187 КК України, який був чинений до постановлення попереднього вироку, за який він був засуджений за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2019 року у справі № 308/5444/16-к, який на цей час також законної сили. На цей час йому пред`явлено обвинувачення у цьому кримінальному провадженні щодо тяжкого та особливо тяжкого злочину, що свідчить про свідоме небажання ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення, а відтак, слід погодитися із прокурором, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Ризик незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, встановлений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України на цій стадії розгляду кримінального провадження підтверджується відомостями, зазначеними у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, згідно якого у цьому кримінальному провадженні було допитано у якості свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , допитано потерпілого ОСОБА_9 , та проведено ряд експертиз, відтак слід погодитися із прокурором, що обвинувачений ОСОБА_4 шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі може незаконно впливати на свідків, експертів, потерпілого, а також його родичів з метою дачі, зміни ними показів на його користь. При оцінці доведеності даного ризику суд також враховує сам характер кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 та спосіб їх вчинення.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим фактом, що ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, тобто за особливо тяжкий злочин, за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2018 року, та за вироком Львівського апеляційного суду від 08.12.2020 року у справі № 308/4008/15-к, та повністю відбув покарання за цим вироком, проте після винесення цього вироку йому було пред`явлено обвинувачення за аналогічний особливо тяжкий злочин за ч. 3 ст. 187 КК України, який був чинений до постановлення попереднього вироку, за який він був засуджений за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2019 року у справі № 308/5444/16-к, який на цей набув законної сили. На цей час йому пред`явлено обвинувачення у цьому кримінальному провадженні щодо тяжкого та особливо тяжкого злочину, що свідчить про свідоме небажання ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення, а відтак, обґрунтовує цей ризик.

Слід погодитися із прокурором, що зазначені факти свідчать про постійну стійку кримінально-протиправну поведінку ОСОБА_4 , що дають підстави вважати, що перебуваючи на волі останній може продовжити свою злочинну діяльність.

Що ж стосується ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд не вбачає обґрунтованих підстав для існування цього ризику, окрім припущень прокурора.

З огляду на викладене судом встановлено, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися, оскільки дослідження доказів лише розпочато судом, а свідки не допитувалися.

Суд також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Минай Ужгородського району Закарпатської області, українець за національністю, громадянин України, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, утриманців не має, на даний час утримується в ДУ «Закарпатська УВП № 9», раніше неодноразово судимий за особливо тяжкі злочини проти власності, у інших кримінальних провадженнях до нього також обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки злочини вчинялися із застосуванням насильства щодо потерпілих.

Стороною захисту суду не надано жодних доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та наявність підстав вважати, що він залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не буде чинити тиск на свідків, експертів та потерпілого.

Суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, з огляду його схильність до вчинення особливо тяжких злочинів та специфіку цього кримінального провадження, що надає суду підстави дійти висновку про необхідність продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 09 березня 2022 року включно.

Прокурор подав клопотання від 06.01.2022 року за яким просить суд: продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Озаричі, Конотопського району, Сумської області, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 терміном до 60 діб.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступне.

Наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

На даний час у вказаному провадженні проводиться підготовче судове засідання, письмові докази не досліджувались, свідки не допитані, а тому ризики, якими керувався суд при обранні такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшились та не припинили існувати, наявні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою на даний час мають місце.

Зокрема, наявні такі ризики, передбачені ст. 177 КПК України:

1.Переховуватися від суду.

2.Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

4.Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_5 , обвинувальний акт щодо якого спрямовано до суду, та наявність вищевказаних ризиків.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до ОСОБА_5 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та не досягне мети застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні 10.01.2022 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 категорично заперечив проти задоволення судом зазначеного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на строк до 60 днів, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують за ч. 2 ст. 189, а саме: вимаганні передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за ч. 1 ст. 255-1 КК України, за умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у ч. 5 статті 255 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте на цей час обвинуваченому ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, оскільки як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень така не оскаржувалася відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні та не була скасована слідчим суддею, відповідно кримінальне провадження із обвинувальним актом було направлено до суду.

Судом перевірено чи продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання саме такого запобіжного заходу і на існування яких на цей час наполягає прокурор та встановлено наступне.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно обумовлюється тяжкістю покарання за кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, які є тяжкими злочинами, а також тим фактом, що ОСОБА_5 будучи зареєстрованим та фактично проживаючим за межами Закарпатської області, вчинив кримінальне правопорушення не за місцем свого постійного місця проживання, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, його майновий стан є незадовільним, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, встановлений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України на цій стадії розгляду кримінального провадження підтверджується відомостями, зазначеними у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, згідно якого у цьому кримінальному провадженні було допитано у якості свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , допитано потерпілого ОСОБА_9 , та проведено ряд експертиз, відтак слід погодитися із прокурором, що обвинувачений ОСОБА_5 шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі може незаконно впливати на свідків, експертів, потерпілого, а також його родичів з метою дачі, зміни ними показів на його користь. При оцінці доведеності даного ризику суд також враховує сам характер кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 та спосіб їх вчинення.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим фактом, що зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу офіційно не працює, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність, оскільки раніше він вже притягався до кримінальної відповідальності за корисливий особливо тяжкий злочини, зокрема був раніше засуджений 12.07.2018 року вироком Виноградівського районного суду за ч. 4 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 17.02.2021 Апеляційним судом у Львівській області вирок Виноградівського районного суду переглянуто, та призначено остаточне покарання 8 років 2 місці позбавлення волі, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України був звільнений.

Що ж стосується ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд не вбачає обґрунтованих підстав для існування цього ризику, окрім припущень прокурора.

З огляду на викладене судом встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час об`єктивно продовжують існувати, оскільки дослідження доказів лише розпочате у цьому кримінальному провадженні, а свідки не були допитані.

Суд також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Озаричі Конотопського району Сумської області, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, не працює, не одружений, утриманців не має, на даний час утримується в ДУ «Закарпатська УВП № 9», раніше судимий за особливо тяжкий злочин, тобто не має міцних соціальних зв`язків та зареєстрованого місця проживання у Закарпатській області.

Стороною захисту суду не надано жодних доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та наявність підстав вважати, що він залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не буде чинити тиск на свідків, експертів та потерпілого.

Суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, з огляду його схильність до вчинення особливо тяжких злочинів та специфіку цього кримінального провадження, що дає підстави суду дійти висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, строку дії раніше обраного запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 09 березня 2022 року включно.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181-186, 193-197, 331, 392, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України, строк дії раніше обраного запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 09 березня 2022 року включно.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, строк дії раніше обраного запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 09 березня 2022 року включно.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1