Справа № 708/95/22
Номер провадження № 1-кп/708/24/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м.Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чигирині Черкаської області в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000935 від 20.11.2021, за яким:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чигирин Черкаської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, маючий на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
31.01.2022 з Черкаської обласної прокуратури надійшли матеріали вказаного кримінального провадження.
31.01.2022 ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 04.02.2022 підготовче провадження закінчено та призначено судовий розгляд.
Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження судом встановлено, що 20.11.2021, близько 16 год. 50 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Богдана Хмельницького в м. Чигирин Черкаського району Черкаської області, від вул. Горького в напрямку вул. Першотравнева, на перехресті з вул. Щорса, в порушення вимоги пунктів 2.3. б), 2.9 а), 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, перевищив дозволену швидкість руху у населеному пункті, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проявив неуважність, вчасно не зреагував та не надав переваги в русі пішоходу, який перетинав проїзну частину вул. Богдана Хмельницького з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи від 22.11.2021 № 03-01/1243, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, яка в своєму перебігу призвела до розвитку шоку, від яких загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ-217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , а саме вимог пунктів 2.3. б), 2.9 а), 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_10 .
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Додатково пояснив, що 20.11.2021 він близько обіду разом зі своїм товаришем на СТО вживав алкогольні напої, а саме випили 0,5 літрів горілки у двох та пили пиво. У цей день він нікуди їхати не планував. Після цього близько 16-00 год. ОСОБА_6 прийшов додому та побачив свою матір, яка плакала та сказала йому, що померла його баба. Ця новина для нього була занадто негативною, оскільки він померлу бабу дуже любив, тому після такої звістки перебував у пригніченому стані. Згодом ОСОБА_6 взяв власний автомобіль, який стояв у гаражі, та поїхав до місця проживання померлої. По місту Чигирину рухався він зі швидкістю близько 80 км/год та не бачив пішоходів. Пішохода ОСОБА_10 він побачив вже безпосередньо перед капотом власного автомобіля безпосередньо перед зіткненням, тому не встиг відреагувати на її появу. Після цього він зупинив автомобіль та викликав швидку і поліцію, чекав їх на місці ДТП. Щодо вчиненого ОСОБА_6 дуже шкодує, вину визнає, кається. Також він співчуває родині потерпілих та вибачався перед ними, проте виправити вже нічого не зможе. Готовий нести справедливе покарання, але просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_8 , будучи допитаним під час судового розгляду надав покази, відповідно до яких пояснив, що 20.11.2021 у вечірній час йому зателефонував хтось із знайомих та повідомив, що його мати у м. Чигирині потрапила у ДТП. Згодом зателефонувала начальник відділу поліції та повідомила, що мати загинула у ДТП та попросила приїхати. Він був на місці події та бачив калюжу крові на відстані близько 40 метрів від місця наїзду. Наїзд був на пішохідному переході. Також йому відомо, що водій рухався по місту із перевищенням швидкості та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Згодом родина водія пропонувала йому грошову допомогу на поховання, але він відмовився, оскільки у їхній родині також сталося лихо. Цивільний позов не подавав, але вважав, що до обвинуваченого необхідно застосувати максимально можливе покарання.
За таких обставин суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, за якої прокурор вважав необхідним призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; позицію потерпілого, який наполягав на призначенні максимально суворого покарання, та позицію сторони захисту, які просили суд призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, з урахуванням всіх обставин справи та характеризуючих даних.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за формою умислу хоча і віднесено до необережних, проте має спеціальну кваліфікуючу обставину стан алкогольного сп`яніння; враховує обставини вчинення даного злочину наявність декількох порушень Правил дорожнього руху, ступінь алкогольного сп`яніння, яка майже у дванадцять разів перевищував мінімально допустимий рівень алкоголю у крові; особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно; має на утриманні одну малолітню дитину та матір інваліда ІІ групи загального захворювання.
Беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_6 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України строком на 7 років із призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 10 років.
Таке покарання, на переконання суду, необхідне для виправлення обвинуваченого, а також сприятиме запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Ураховуючи обраний вид покарання, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, приймаючи до уваги обставини, визначені пунктами 2, 3, 5 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялись.
Застосований під час судового розгляду захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного на транспортний засіб обвинуваченого підлягає скасуванню.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягають витрати на залучення експертів у загальній сумі 5 491,84 грн.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, а саме з 20 листопада 2021 року.
Речові докази:
- автомобіль «ВАЗ-210703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та знаходиться на території спеціального майданчика ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська область, Черкаський р-н, м. Чигирин, вул. Б.Хмельницького, 55, - повернути власнику ОСОБА_6 ;
- Змиви з керма, важеля коробки передач, внутрішньої ручки водійських дверей автомобіля «ВАЗ-210703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які поміщено до окремих паперових конвертів - знищити.
- Взуття ОСОБА_10 , яке передано на зберігання до камери речових доказів ГУНП в Черкаській області знищити.
Стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 5 491,84 грн. (п`ять тисяч чотириста дев`яності одна гривня 84 коп).
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду Черкаської області від 22.11.2021 на майно, а саме: автомобіль «ВАЗ-210703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , - скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Копію вироку вручити обвинуваченому і прокурору негайно після проголошення.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1