Справа № 487/8621/21
Провадження № 1-кп/487/421/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000992 від 21.07.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має вищу освіту, офіційно не працює, перебуває у цивільному шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 (режимі відео конференції),
захисника ОСОБА_5 ,
Встановила:

Колегією суддів Заводського районного суду м. Миколаєва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України.

10.03.2022 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

23.03.2022 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , який утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», в зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в України введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022.

У листі Голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03.03.2022 р. №1/0/2-22 надані роз`яснення, що у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою ст. 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

В зв`язку з викладеним та перебуванням членів колегії суддів ОСОБА_6 на лікарняному, судді ОСОБА_7 у відпустці, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу вирішується головуючим суддею.

В судовому засіданні прокурор посилаючись на тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 та відсутність підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на більш м`який. Захисник ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_3 був затриманий співробітниками поліції 21.07.2021 та під час затримання опору не чинив, після обрання слідчим суддею першої інстанції запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_3 не намагався переховуватися від органу досудового розслідування та суду, добровільно з`явився до апеляційного суду та не має наміру переховуватися в майбутньому. Вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки відсутні будь-які відомості про те, що обвинувачений намагався або здійснював тиск на потерпілого та свідків, посилання на притягнення його в минулому до кримінальної відповідальності є безпідставним, оскільки він відбув іспитовий строк повністю та силу ст. 89 КК України є таким, що раніше не судимий. Вважає, що ризики, які були заявлені стороною обвинувачення під час досудового розслідування значно зменшилися, а тому обвинуваченому може бути змінений запобіжний захід на більш м`який. Просив взяти до уваги, що обвинувачений має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні матір, яка є особою похилого віку та потребує постійного стороннього догляду, батько обвинуваченого помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, просив змінити запобіжний захід .
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, суд встановив наступне.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2021 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду від 02.08.2021 скасовано ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2021 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 18.09.2021.
В ході досудового розслідування строк тримання ОСОБА_3 під вартою двічі продовжувався ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду м. Миколаєва. Крім того, ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва обвинуваченому ОСОБА_3 продовжувався строк тримання під вартою.
Відповідно до ст.. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.
В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України, неодноразово перевірялась під час вирішення питання слідчими суддями при обранні та продовженні строку запобіжного заходу.
Оцінюючи обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд виходить з наступного.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва 01.12.2021 року, а 14.12.2021 року проведено підготовче засідання та кримінальне провадження призначено до судового розгляду. З цього часу кримінальне провадження неодноразово призначалось до судового розгляду, проте судовий розгляд не розпочатий, в тому числі в зв`язку з неявками в судове засідання сторін кримінального провадження. Так, 23.12.2021 в судовому засідання прокурором заявлено клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з необхідністю ознайомлення прокурора з матеріалами справи, 28.12.2021 та 10.03.2022 в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 тримається під вартою понад 7 місяців.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину, оскільки сама по собі тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих строків попереднього ув`язнення. Продовження строку тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Крім того, Європейський суд постійно вказує, що посилання на характер правопорушення, суворість покарання, складність справи, ризик втечі та перешкоджання належному здійсненню правосуддя може виправдати продовження терміну перебування під вартою на початку кримінального провадження. Однак з плином часу вони втрачають свою релевантність, і лише справді виняткові доводи здатні переконати в тому, що тривале позбавлення свободи може бути виправдане з огляду на пункт 3 статті 5 Конвенції.

Судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де проживає разом з цивільною дружиною ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_9 , яка є людиною похилого віку та відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21.08.2021 має ряд захворювань і потребує постійного стороннього догляду. Батько обвинуваченого ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1237 від 24.03.2022.

Також суд враховує, що в підготовчому судовому потерпілий ОСОБА_11 підтримував клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та не вбачав підстав для його подальшого тримання під вартою, відшкодування завданої потерпілому матеріальної та моральної шкоди підтверджується розпискою ОСОБА_11 , яка наявна в матеріалах справи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заявлені стороною обвинувачення ризики з часом зменшилися, але не перестали існувати.

Доводи прокурора про наявність ризику продовження обвинуваченим злочинної діяльності в зв`язку з відсутністю у нього офіційного джерела доходів, суд оцінює критично, оскільки відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у незакінченому замаху на умисне вбивство з хуліганських мотивів, а не з корисливих, як про це зазначає у клопотанні прокурор, а тому відсутність у обвинуваченого офіційного джерела доходів не може свідчити про наявність вказаного ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні виняткових доводів, які б виправдовували подальше тримання обвинуваченого під вартою, стороною обвинувачення не наведено, суд приходить до переконання, що запобігти вказаним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та задоволення клопотань сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 177, 179, 183, 199, 201, 331, 369-372, 392, 395 КПК України, суд

Ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід особисте зобов`язання строком до 25.05.2022 .

Покласти на ОСОБА_3 строком до 25.05.2022 наступні обов`язки:

- не відлучатись за межі України без дозволу суду;

- завчасно повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками поза межами судових засідань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_3 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до них може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1