ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2127/21 Справа № 207/1203/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001117 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянку України, з вищою освітою, працюючу керівником регіонального структурного підрозділу ТОВ "Флора", маючу на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8 500 грн. у прибуток держави.
У задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до обвинуваченої ОСОБА_7 , ТОВ Флора, - відмовлено.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні наступного.

Близько 23 години 22.12.2018 року, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Флора», слідувала в Південному районі м. Кам`янське, Дніпропетровської обл., по вул. Січеславський шлях, з боку пр. Конституції, у напрямку 3-го провулку Травневого, в районі електроопори № 305, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, допустивши злочинну недбалість та не виконавши покладені на неї обов`язки, як на водія, грубо порушуючи вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3.(б) та 10.1. Правил дорожнього руху України, не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважною до дорожньої обстановки та її змін, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху та маючи можливість об`єктивно виявити автомобіль ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , що рухався у зустрічному напрямку, змінила напрямок свого руху ліворуч, виїхала на зустрічну смугу, не переконавшись в безпечності своїх дій. Внаслідок чого у зустрічній смузі для руху вона допустила зіткнення передньою частиною керованого нею автомобілю Renault Duster, із передньою частиною автомобілю ВАЗ 2108, під керуванням водія ОСОБА_11 . В салоні автомобіля знаходились пасажири на передньому пасажирському сидінні, - ОСОБА_9 , на задньому пасажирському сидінні справа, - ОСОБА_12 , на задньому пасажирському сидінні зліва, - ОСОБА_16 .

Порушення вимог п. 10.1 Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті зіткнення водію ОСОБА_11 та пасажирам були спричиненні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а саме:

- ОСОБА_11 : ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рваної рани на червоній каймі нижньої губи з переходом на слизову оболонку, рваної рани на спинці язику з переходом на ліву бічну поверхню, садна в тім`яній області; закритого уламкового перелому тіла правої клубової кістки з переходом на вертлюжну западину з заднім вивихом голівки правої стегнової кістки; забійної рани у верхній третині правої гомілки по зовнішній поверхні; саден на передній та внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, на зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, на передній поверхні правого колінного суглобу по верхньому полюсу, на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, частин з обмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такі, що діяли переважно в область голови, тазу та обох нижніх кінцівок, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла - відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день);

- ОСОБА_9 : ушкодження у вигляді тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден обличчя; численних рвано-різаних ран підборіддя та передньої поверхні шиї з поверхневим ушкодженням щитоподібного хряща та наявністю сторонніх тіл в м`яких тканинах шиї (осколки скла); закритого перелому зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу без зміщення; закритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині з відносно задовільним стоянням уламків.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, частин з обмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла - відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день);

- ОСОБА_12 : ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, геморагічних вогнищ забиття в обох лобних долях та в області лівої ніжки мозку, субарахноїдального крововиливу, едуральних гематом малого об`єму ліворуч та в міжполушарній щілині, саден ні обличчі праворуч та в лобній області ліворуч; закритого перелому правої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням уламків; садна лівого та мілковостопного суглобу.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, що діяли переважно в область голови та правої верхньої кінцівки, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла - відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченої просить вказаний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що вирок винесений з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, грубими порушеннями прав підозрюваного та обвинувачення, при цьому вважає, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Також захисник просить скасувати ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 листопада 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_8 про призначення інженерно-транспортної експертизи у кримінальної провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_8 про призначення інженерно-транспортної експертизи у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7

- прокурор просить оскаржуваний вирок, в частині призначеного покарання, скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді арешту строком на шість місяців із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

Вважає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, не оцінив характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості і який має підвищену суспільну небезпеку, оскільки фактично посягає на здоров`я та життя людей. Судом першої інстанції не враховано тяжкість наслідків скоєного злочину, а саме того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнали значних ушкоджень та пов`язаних з цим фізичних страждань троє потерпілих, кожен з яких отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. При цьому, не враховано фізичних страждань потерпілих, тривалості їх лікування, та наслідків отриманих травм для їх здоров`я по теперішній час.

Також прокурор вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги думку потерпілих, кожний з яких наполягав на призначенні найсуворішого покарання обвинуваченій, ставлення обвинуваченої до вчиненого нею кримінального правопорушення, яка вину у кримінальному правопорушенні не визнала, надавала покази, які суперечать дослідженим судом доказам, не відшкодувала завдані кримінальним правопорушенням збитки, у тому числі пов`язані з лікуванням потерпілих.

Крім того, на думку прокурора, судом першої інстанції не вирішено питання щодо додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме питання позбавлення обвинуваченої права керування транспортним засобом, та безпідставно судом відмовлено у позовних вимогах потерпілих до обвинуваченої.

- представник потерпілих - адвокат ОСОБА_13 просить вказаний вирок скасувати, та постановити новий, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Також просить цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди по 200 000 гривень кожному.

Вважає вирок суду першої інстанції явно не справедливим через м`якість призначеного покарання та в частині відмови в задоволенні цивільних позовів потерпілих.

На його думку, суд першої інстанції призначаючи м`яке покарання не врахував у вироку повне невизнання вини ОСОБА_7 , відсутність щирого каяття, обвинувачена навіть не попросила вибачення у потерпілих за свої дії, наслідки ДТП, під час якої потерпілі стали інвалідами 2 та 3 групи.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні цивільних позовів в інтересах потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 тисяч гривень кожному потерпілому, враховуючи, що один з них став інвалідом 2 групи, а інший став інвалідом 3 групи.

Під час судового розгляду апеляційних скарг обвинувачена ОСОБА_7 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі чого просила закрити кримінальне провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої, обвинувачену та її захисника, які підтримали клопотання та просили його задовольнити, потерпілого ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої, представника цивільного відповідача, якане заперечувала проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, а також розглянувши клопотання обвинуваченої, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно із ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За змістом ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно матеріалів, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії вона вчинила 22 грудня 2018 року.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, за яке санкцією статті передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, станом на 22 грудня 2021 року сплинуло 3 роки та, відповідно, закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності. Ухвалений вирок щодо ОСОБА_7 не набрав законної сили, а тому остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України.
Колегією суддів відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_7 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд апеляційних скарг, поданих захисником в її інтересах, прокурором та представником потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвокатом ОСОБА_13 , зміст та вимоги яких також оголошені судом апеляційної інстанції, на що обвинувачена ОСОБА_7 надала свою згоду саме на першочерговий розгляд її клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що їй зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надала свою згоду.
Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Зазначені вище нормативні положення спрямовані на реалізацію також вимог засад змагальності сторін, згідно з якими суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків згідно із ч. 6 ст. 22 КПК України.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Зазначені підстави, як встановлено в ході апеляційного перегляду, дотримані. Матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.
Згідно із ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Оскільки обвинувачена надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційних скарг захисника обвинуваченої, прокурора та представника потерпілих.
Проведення розгляду апеляційних скарг, відповідно до яких суд має встановити чи винувата обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає вона покаранню за його вчинення, не відповідатиме вимогам законності.
Оскільки клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності подано до набрання вироком законної сили, який підлягає скасуванню, колегія суддів позбавлена можливості розглянути подані апеляційні скарги по суті.
Щодо заявлених у кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 цивільних позовів колегія суддів звертає увагу на таке.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, в зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, заявлені потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до обвинуваченої ОСОБА_7 та ТОВ Флора цивільні позови слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню потерпілими позову в порядку цивільного судочинства.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вирішити долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України, оскільки цей порядок було застосовано судом першої інстанції, та віднести судові витрати по кримінальному провадженню на рахунок держави, що не суперечать вимогам ст. ст. 122-124 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Тому обвинувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо неї, - закриттю у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання ОСОБА_7 про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати.
Кримінальне провадження № 0001117 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - закрити.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №11/10.2/106 від 04.03.2019 року в сумі 2 145,00 грн.; судової експертизи технічного стану транспортного засобу №11/10.2/111 від 19.02.2019 року в сумі 2 145,00 грн.; судової транспортно-трасологічної експертизи № 11/10.4/107 від 06.03.2019 року в сумі 2 145,00 грн.; судової автотехнічної експертизи № 11/10.1/112 від 20.02.2019 року в сумі 1 430,00 грн.; додаткової судової автотехнічної експертизи № 11/10.1/230 від 19.03.2019 року в сумі 1 144,00 грн. покласти на рахунок Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Речові докази:
- автомобіль Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишений на зберіганні на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ПП Автоклуб за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22-К, згідно акту прийому-передачі № 655, - повернути ТОВ Флора за належністю, знявши арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2018 року;

- автомобіль ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишений на зберіганні на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ПП Автоклуб за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22-К, згідно акту прийому-передачі № 654, - повернути ОСОБА_11 , знявши арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2018 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4