Справа № 686/2/22
Провадження № 1-кс/686/288/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького районного управління ГУНП в Хмельницькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000003 від 01 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2022 року слідчий відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького районного управління ГУНП в Хмельницькій області, лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилученівимірювальну лінійку із слідами РБК, кепку із слідами РБК, виріз із килима із слідами РБК, наволочку із слідами РБК, простирадло із слідами РБК, два змиви РБК, один слід пальця руки, слід низу підошви взуття, два скляних стакани, чотири металеві столові виделки, чоловічі штани чорного кольору.

В обґрунтування даного клопотання слідчою зазначено, що 01.01.2022 близько 01.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходя чись за місцем свого проживання, в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки із ОСОБА_6 , на ґрунті особистих раптово виниклих неприязних відносин, умисно заподіяв кулаками рук декіль ударів по голові останнього, в результаті чого ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці скоєння злочину.

За вказаним фактом СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 про кримінальне правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та розпочато досудове розслідування.

01 січня 2022 року на підставі письмової заяви ОСОБА_7 було проведено огляд місця події в приміщенні будинку АДРЕСА_1 . Під час якого було вилучено вимірювальну лінійку із слідами РБК, кепку із слідами РБК, виріз із килима із слідами РБК, наволочку із слідами РБК, простирадло із слідами РБК, два змиви РБК, один слід пальця руки, слід низу підошви взуття, два скляних стакани, чотири металеві столові виделки, чоловічі штани чорного кольору.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно, що одержане в наслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.

Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

У межах кримінального провадження необхідно провести ряд досліджень, слідчих дій, з метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі чи відчуження, а також з метою проведення в подальшому експертиз та встановлення осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення, а тому наявна необхідність у накладенні арешту на вилучені речі.

Разом із тим, у задоволенні вимог клопотання щодо накладення арешту на два змиви РБК, один слід пальця руки, слід низу підошви взуття слід відмовити, з огляду на те, що дане указані предмети хоча і визнанні речовим доказом у даному кримінальному провадженні, проте, не є майном, яке відповідає критеріям визначеним в ч.2 ст.167 КПК України, не можуть належати фізичній чи юридичній особі, а результатом фіксації певних слідів кримінального правопорушення, на що у слідчого є повноваження.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з метою збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що речові докази, в накладенні арешту на які слідчий суддя відмовляє, не є майном, і тому не підлягають поверненню за результатами відмови в задоволенні клопотання в цій частині.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт, у кримінальному провадженні №№ 0000003, з тимчасовим позбавленням права розпорядження, відчуження та користування, на тимчасово вилучені вимірювальну лінійку із слідами речовини бурого кольору, кепку із слідами речовини бурого кольору, виріз із килима із слідами речовини бурого кольору, наволочку із слідами речовини бурого кольору, простирадло із слідами речовини бурого кольору, два скляних стакани, чотири металеві столові виделки, чоловічі штани чорного кольору.

У частині накладення арешту на два змиви речовини бурогот кольору, один слід пальця руки, слід низу підошви взуття відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького районного управління ГУНП в Хмельницькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1