Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/554/21 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2021.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні за № 0001453, відомості про яке 23.10.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
З клопотання прокурора про накладення арешту вбачається, що 22.10.2021 о 17 год. 45 хв., за адресою м.Ужгород вул.Митна,1, працівникам поліції для перевірки було зупинено автомобіль «BMW 316», реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 , який керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.
24.02.2020 постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_6 неодноразово після рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2020, яким його було позбавлено права керування транспортними засобами, сідав за кермо автомобіля марки «BMW» моделі «316», реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_1 . Вказана обставина підтверджується тим, що ОСОБА_6 неодноразово зупинявся працівниками поліції як для перевірки документів, так і за порушення Правил дорожнього руху, керуючи вищевказаним автомобілем.
Так, 15.09.2021 ОСОБА_6 по вул.Капушанській,168 в м.Ужгороді був зупинений працівниками поліції під час того, як він керував автомобілем марки «BMW», моделі «316», реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Відомості за даним фактом було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16.09.2021 за №0001270, за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.382 КК України.

-2-

Крім того, виражаючи явне зневагу до правил та норм поведінки, законодавства, після вищеописаного випадку ОСОБА_6 , повторно 20.10.2021 по вул.Закарпатській в м.Ужгороді, був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем марки «BMW», моделі «316», реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_1 . Відомості за даним фактом 21.10.2021 було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001442.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «BMW», моделі «316», реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_1 , повністю підпадає під ознаки майна, являється речовим доказом в кримінальному провадженні, а тому просив накласти арешт на автомобіль марки «BMW», моделі «316», реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_1 , яким станом на 22.10.2021 володів та користувався ОСОБА_6 та який являється речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, з метою забезпечення його збереження, а також недопущення вчинення нових кримінальних правопорушень.
Ухвала слідчого судді мотивована відсутністю достатніх мети та підстав, які відповідали б критеріям передбаченим ст.170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні прокурора майно. Крім того, слідчим суддею зазначено, що прокурором у клопотанні не наведено відповідного обґрунтування щодо можливості використання майна, що належить арештувати, як доказу в кримінальному провадженні №0001453, у рамках якого, згідно з доданим до клопотання витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Із доданих до клопотання матеріалів не вбачається, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, при цьому в клопотанні прокурором не вказується на те, що зазначене в клопотанні майно визнано речовим доказом. Під час судового розгляду клопотання, прокурор також не посилався на наявність процесуального рішення про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні. Крім того, стороною обвинувачення не надано будь-яких даних про власника майна, яке належить арештувати, натомість, володільцем майна - ОСОБА_6 , під час розгляду даного клопотання повідомлено, що власником автомобіля «BMW», номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_1 , є громадянин Словаччини ОСОБА_7 , про що свідчать долучені ним копії відповідних документів. Таким чином, на переконання слідчого судді, матеріали клопотання, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні та диспозиції статті, за якою здійснюється досудове розслідування, не містять відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що нерухоме майно, яке є предметом арешту, відповідає критеріям ст.98 КПК України, зокрема може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуто кримінально протиправним шляхом. Потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Крім того, стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному провадженні.

-3-

В апеляційній скарзі, прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2021 скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на транспортний засіб марки «BMW», номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_1 . Вважає прийняте слідчим суддею рішення незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що слідчий суддя не з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, наведені в клопотанні доводи належним чином не перевірив. Також зазначає, що суд не взяв до уваги те, що автомобіль марки «BMW», моделі «316», реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_1 , в ході проведеного огляду був вилучений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів. Вказаний автомобіль згідно з положеннями ст.98 КПК України являється речовим доказом, оскільки він неодноразово виступав знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, а також може бути використаний як доказ фактів чи обставин, які встановлюються в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження. Тобто, будучи позбавленим рішенням суду права керування транспортними засобами ОСОБА_6 , сідаючи за кермо вказаного транспортного засобу вчиняв дії, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України. Наявність у володінні, користуванні чи розпорядженні ОСОБА_6 вказаного автомобіля сприяла вчиненню ним даного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, необхідне для забезпечення схоронності майна до встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Таким чином, за твердженням прокурора, вилучений 22.10.2021 автомобіль марки «BMW», моделі «316», реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_1 , повністю підпадає під ознаки майна, яке являється речовим доказом в кримінальному провадженні, та повністю відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України. Прокурор також звертає увагу на те, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, а також може призвести до їх втрати, пошкодження чи їх приховування від органу досудового розслідування, що сприятиме для уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна та його представника, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з клопотання, в провадженні Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0001442 від 23.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Досудове розслідування розпочато за фактом того, що 22.10.2021 о 17 год. 45 хв., за адресою: м.Ужгород вул.Митна,1, працівниками поліції для перевірки було зупинено автомобіль «BMW 316», реєстраційний номер республіки Словаччини НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 , який керував вказаним автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
-4-

З протоколу огляду місця події від 22.10.2021 вбачається, що слідчим СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 , по вул.Митній в м.Ужгороді, виявлено та вилучено автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
За результатами розгляду запиту Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 29.10.2021 №13967/106/25/2021, Закарпатською митницею Держмитслужби згідно з відповіддю від 02.11.2021 №7.7-08-1/17/22/2748 повідомлено, що перевіркою даних відповідних функціональних модулів АСМО «Інспектор» в зоні діяльності Закарпатської митниці, 04.09.2017 зафіксовано факт переміщення через митний кордон України транспортного засобу особистого користування «BMW 316», р.н.з. Словацької Республіки НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . Вказаний транспортний засіб особистого користування 04.09.2017 ввезений на митну територію України громадянином України ОСОБА_6 . Транспортний засіб особистого користування ввезено на митну територію України з метою транзиту через митну територію України у відповідності до п.1 ст.380 МК України. Також повідомлено, що Закарпатською митницею протокол про порушення митних правий відносно громадянина України ОСОБА_6 не складався.
В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «BMW 316», р.н.з. Словацької Республіки НОМЕР_1 , який володіє та користується ОСОБА_6 , що був вилучений в ході огляду місця події 22.10.2021.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 319 КК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.ст.94,132,173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

-5-

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У відповідності до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурором доводи про накладення арешту на майно - автомобіль марки «BMW 316», р.н.з. Словацької Республіки НОМЕР_1 та прийшов до вірного висновку про недоведеність прокурором необхідності арешту, зазначеного у клопотанні майна, у зв`язку з відсутністю обрунтування мети та підстав у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна у відповідності до вимог ст.ст.170,171 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника та володільця майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Всупереч вимогам ст.132 КПК України, прокурор у клопотанні не вказав і не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. При цьому клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань у даному кримінальному провадженні.

При цьому слідчим суддею вірно констатовано щодо відсутності у клопотанні будь-яких даних про те, що ОСОБА_10 визнавався підозрюваним, обвинуваченим чи засуджувався й щодо нього може бути застосовано покарання у виді спеціальної конфіскації. Між тим, санкція ч.1 ст.382 КК України, за вчинені і передбачені цією нормою матеріального права діяння, не передбачає призначення покарання у виді конфіскації майна. Крім того, стороною обвинувачення не надані будь-які дані про власника майна. Натомість, володільцем майна - ОСОБА_6 під час розгляду даного клопотання повідомлено, що власником автомобіля «BMW», номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_1 , є громадянин Словаччини ОСОБА_7 та додано копії відповідних документів.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що клопотання прокурора не містить обґрунтування мети і підстав для арешту у відповідності до вимог ст.ст.170,171 КПК України, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст.ст.170-173 КПК України, ухвалено на

-6-

підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи, в цілому є аналогічними доводам клопотання та були предметом ретельної перевірки та розгляду слідчим суддею й підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого цією ухвалою відмовлено.

При цьому апеляційним судом враховується відсутність в матеріалах клопотання процесуальних документів про визнання майна, про арешт якого ставиться питання у клопотанні прокурора, речовим доказом у кримінальному провадженні №0001453, відомості про яке 23.10.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Не надано такої постанови суду апеляційної інстанції і під час апеляційного перегляду справи. Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки без відповідної постанови слідчого, майно не може набути статусу речового доказу.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів поданого ним клопотання чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки апеляційного суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.172,404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2021 про відмову в задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0001453, відомості про яке 23.10.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,-без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: