Справа №369/5819/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/551/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
при секретарі: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,
представника Моторного (транспортного) страхового
бюро України адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_11 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (однин) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Стягнуто із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 254 634 грн. 03 коп. матеріальної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 20 070 грн. моральної шкоди.
Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду,26.12.2019 року приблизно о 20 годині 25 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Реugeot-Partner», д/н НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Центральної в с. Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області зі сторони вулиці Тепличної в напрямку вулиці Київської, поблизу перехрестя з вулицею Шевченка проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, належним чином не відреагував на її зміну, та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину вулиці Центральної по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.
В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.1.3., п. 1.5., п. «б» п. 2.3, п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, що стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди.
Не погоджуючись з вироком суду, представник Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат ОСОБА_11 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій, просить вирок в частині вирішення цивільного позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України скасувати та відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтуванні вказує, що позивачем під час розгляду справи не було доведено, які саме послуги були надані внаслідок ДТП, в свою чергу суд першої інстанції в порушення норм ЦПК за клопотанням відповідача не витребував документи, які потрібні для встановлення всіх обставин цивільного позову, належним чином не дослідив докази, які підтверджують витрати на лікування, зокрема, зазначає, що відповідно до рахунку №4 від 17.01.2020 року, який було виписано на підставі Договору №281219 від 28.12.2019 року, вартість медичних послуг складає 250 000,00 грн., відповідно до п.7.4. Договору Надання Клінікою медичних послуг пацієнту, передбачених умовами договору та отримання таких послуг підтверджується актом прийому-передач послуг, Договором також в п.6.5 вказано весь перелік Послуг, який включає даний Договір, відповідно до п.7.9 Договору Пацієнту клінікою надано декілька медичних послуг, клініка має право скласти один акт прийому передачі наданих медичних послуг в двох примірниках, в якому зазначити весь перелік наданих медичних послуг, згідно п.7.5 Договору, акт прийому передачі наданих медичних послуг оформлюється в письмовому вигляді та складається клінікою у двох екземплярах та надається пацієнту для підписання, натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано акт виконаних робіт №28122019 від 16.03.2021 року, який не може бути прийнятий судом, як належний доказ, що підтверджує витрати на лікування, у зв`язку з тим, що відповідно до витягу з медичної карти стаціонарного хворого відділення травматології встановлено діагноз «Закритий перелом обох щиколоток та заднього краю великогомілкової кісток зліва зі зміщенням уламків», в свою чергу відповідно до наданого акту виконаних робіт було надано наступні послуги: «Медичні послуги за діагнозом Закритий перелом обох щиколоток та заднього краю великогомілкової кісток зліва зі зміщенням уламків. Підвивих стоп ззовні та до заду», тобто вже під час лікування було надано послуги з лікування, які не пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою, крім того, згідно з п.6.5 та 7.9 Договору Медичний заклад був зобов`язаний прописати всі надані послуги клінікою в акті виконаних робіт, а не зазначати медичні послуги, внаслідок чого МТСБУ не може перевірити, які саме витрати були понесені потерпілою та які входять до витрат передбачених ст.24 ЗУ №1961-ІV.
Крім того, із передбачених п.6.5 Договору послуг, МТСБУ не відшкодовує витрати на проживання та харчування та інші заходи, необхідні для гідного перебування пацієнта під час лікування у стаціонарі.

Також апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги в частині наданої квитанції №ПН10430СА від 17.01.2020 року на суму 2000,00 грн., оскільки комісія банку не входить до витрат, передбачених ст.24 Закону №1961-ІV.
В запереченнях на апеляційну скаргу, представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить відмовити в її задоволенні.
Вказує, що апелянт не врахував положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до п.23.1 ст.23 якого, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, та відповідно до п.24.1 ст.23 вказаного Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відтак, зміст апеляційної скарги щодо «проживання та харчування» в медичному закладі та «комісія банку 2000 грн.», що пов`язана з оплатою ліків вважає необґрунтованою, зазначає, що апелянт в апеляційній скарзі не врахував, що про «підвивих стопи» зазначено не тільки в акті, а також у Витягу з медичної карти (R-котроль), у якому зазначено «вивих усунуто», тобто йдеться про одне й теж травматичне ушкодження, тому доводи апеляційної скарги в цій частині слід вважати надуманими та такими, що заперечуються матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, представника цивільного позивача, обвинуваченого та його захисника, котрі підтримали апеляційну скаргу, та прокурора і представника потерпілої, які просили рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, стверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, є обґрунтованими, та ніким з учасників провадження не оспорюються.
Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України.
Щодо доводів апеляційної скарги про необгруноване вирішення цивільного позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України, то вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до п.23.1 ст.23 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;
Відповідно до п.24.1. ст.23 вказаного Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відтак, зміст апеляційної скарги в частині необґрунтованого задоволення цивільного позову в частині оплати за лікування потерпілої суперечить вимогам Закону.
Крім того, апелянтом в апеляційній скарзі не було враховано, що про «підвивих стоп» потерпілої ОСОБА_9 зазначено не лише в Акті, а і у Витягу з медичної карти (R-контроль), у якому вказано «вивих усунуто», тобто йдеться про одне й те ж травматичне ушкодження, що вказує на обґрунтованість стягнення саме такої суми з Моторного (транспортного) страхового бюро України на відшкодування матеріальної шкоди.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_11 , - залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2021 рокущодо ОСОБА_7 - без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.
Судді: