У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/739/22

№ 1-кс/183/158/22

11 лютого 2022 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 09 лютого 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 170 КПК України надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт на майно із забороною користування, відчуження та розпорядження вказаним майном:

- автомобіль ІVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , що мешкає по АДРЕСА_1 ,
- частини розпиляних стовбурів дерев, в кількості приблизно 8 куб. метрів.,
які були вилучені в ході огляду 09 лютого 2022 року.

В судове засідання слідчий не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

09 лютого 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 246 КК України.

Згідно з матеріалами, долученими до клопотання, 09 лютого 2022 року надійшло повідомлення до чергової частини ВП № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про перебування на вул. Кооперативна, с. Андріївка, Новомосковського району Дніпропетровської областіавтомобіля ІVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр.. ОСОБА_6 в якому без відповідних документів перебували дрова.Виїздом слідчо-оперативної групи та проведенням огляду місця події встановлено, що на вул. Кооперативна, с. Андріївка, Новомосковського району Дніпропетровської області знаходиться автомобіль ІVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові якого виявлені дрова об`ємом близько 8 м3, які були вилучені до ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, як такі, що є об`єктом вчинення злочину, та знаряддям вчинення злочину, та зберегли на собі його сліди, у зв`язку з чим мають значення речового доказу.
Постановою слідчого СВ ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 09 лютого 2022 року зазначені вище речі визнано речовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучені частини розпиляних стовбурів дерев у кількості приблизно 8 м.куб, які були вилучені в ході огляду 09 лютого 2022 року відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є матеріальними об`єктами, які зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже, є речовими доказами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, оскільки існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення і його арешт, як захід забезпечення кримінального провадження, необхідний для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки фактично є речовим доказам і зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

При цьому речові докази частини розпиляних стовбурів дерев у кількості приблизно 8 м.куб підлягають арешту зі встановленням заборони користуватись вказаним майном. Тобто клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується питання арешту автомобіля, то аналіз положень ч. 1 ст. 170 КПК України указує, що арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, полягає в ряді самостійних заходів: позбавлення права на відчуження, позбавлення права на розпорядження, позбавлення права на користування майном.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні клопотання про арешт майна з вказаною метою слідчий суддя має врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому, одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.
За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Також з врахуванням визначеної ст. 3 КПК України ролі слідчого судді в кримінальному провадженні щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та врахуванням визначених ст. 173 КПК України обставин, які мають враховуватись слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя має оцінити чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні про арешт майна, та чи розумні і співрозмірні запропоновані в клопотанні обмеження прав власника завданням кримінального провадження.
Транспортний засіб марки автомобіль ІVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , що мешкає по АДРЕСА_1 , може бути речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, як знаряддя кримінального правопорушення, а тому такий автомобіль має бути збереженим в якості речового доказу.
Проте, текст клопотання та долучені до нього матеріали не містять будь-яких відомостей про те, що на вказаному автомобілі могли зберегтись сліди кримінального правопорушення, що потребувало б його збереження в наданому стані.
Не підтверджується також те, що в разі залишення автомобіля у користуванні його володільця, він буде прихований, знищений тощо.
Натомість відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З метою забезпечення балансу між інтересами володільця вказаного речового доказу та визначеними ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження та інтересами досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що слід накласти арешт на автомобіль марки автомобіль ІVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони відчужувати арештований автомобіль, що забезпечить реалізацію прав володільця на користування та володіння майном та забезпечить збереження вказаного майна в якості речового доказу у вказаному кримінальному провадженню в інтересах досудового розслідування.
При цьому, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.
Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність арешту автомобіля, але лише в частині заборони на його відчуження та розпорядження ним, без заборони на користування, то таке майно має бути повернуте володільцю, в якого воно було тимчасово вилучене.
За таких обставин клопотання слідчого про арешт майна автомобіля підлягає частковому задоволенню, а саме в частині заборони на його відчуження та розпорядження ним. А задоволенні клопотання слідчого щодо обмеження власника транспортного засобу у користуванні автомобілем належить відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 107, 170, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 09 лютого 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб ІVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , що мешкає по АДРЕСА_1 , заборонивши право відчужувати та розпоряджатись автомобілем, передати вказаний автомобіль власнику для зберігання та в користування.
Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування будь-якій особі на частини розпиляних стовбурів дерев, в кількості приблизно 8 куб. метрів.
В іншій частині клопотання відмовити.
Виконання ухвали покласти на слідчого.
Контроль за дотриманням прав власника арештованого майна, до скасування арешту, покласти на прокурорів, що здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні внесеному 09 лютого 2022 року до ЄРДР за №0000017.
Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1