Справа № 675/1488/21
Провадження № 1-кп/675/137/2021
У Х В А Л А
"29" жовтня 2021 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав клопотання потерпілого ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000526 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :
До суду надійшло клопотання потерпілого ОСОБА_4 про скасування арешту з автомобіля марки «ВАЗ» моделі «210700-20», д.н.з. НОМЕР_1 , який накладений на вищевказане майно згідно з ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2021 року, в частині заборони користування та розпорядження даним майном.

В обґрунтування свого клопотання заявник зазначає, що досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні завершене та справу направлено до суду. З вищевказаним майном, яке було об`єктом вчинення кримінального правопорушення, проведено всі необхідні слідчі дії, у тому числі відповідні експертизи. Відтак, відпала потреба в подальшому арешті зазначеного автомобіля у частині заборони його використання та розпорядження.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 своє клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.

Решта учасників провадження до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.

Вивчивши клопотання, заслухавши доводи учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що на розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000526 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Постановою слідчого ОСОБА_6 від 31 липня 2021 року автомобіль марки «ВАЗ» моделі «210700-20», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2021 року накладено арешт на вищевказаний автомобіль у виді заборони розпорядження, користування та володіння цим транспортним засобом.

Згідно з вимогами ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно з ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України суд повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Конвенцією, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Враховуючи те, що всі необхідні слідчі дії з арештованим транспортним засобом органом досудового розслідування проведені, чого не заперечував прокурор у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в подальшому застосуванні арешту даного майна в частині заборони його використання відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту в цій частині.

Відтак, клопотання підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 7, 16, 28, 98, 100, 131, 170-174, 370-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотання потерпілого ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2021 року на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «210700-20», д.н.з. НОМЕР_1 , скасувати в частині заборони користування вказаним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1