Ухвала
09 вересня 2021 року

м. Київ
справа № 243/3820/19
провадження № 51 4399 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 1, 4, 5 ч. 2 та ч. 5 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Проте вказаних приписів закону засуджений належним чином не виконав.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі, обґрунтовуючи незаконність постановлених щодо нього судових рішень, усупереч наведеним положенням процесуального закону, наводить доводи, які зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду( ст.410 КПК), незгоду з наданою судами оцінкою доказам та по суті до заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження (ст. 411 КПК), що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
З урахуванням зазначеного, прохання щодо результатів розгляду поданої касаційної скарги не конкретизоване, як того вимагає ст. 436 КПК, оскільки засуджений ОСОБА_4 одночасно просить скасувати судові рішення, повернути матеріали провадження відносно нього до суду першої інстанції та закрити провадження, що не узгоджується з приписами ст. 436 КПК.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак, засуджений в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК свою касаційну скаргу адресував у Верховний суд України.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу. Засуджений ОСОБА_4 не долучив до своєї скарги оскаржуване судове рішення, а саме вироку місцевого суду.
За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши засудженому строк для усунення недоліків.
Водночас Суд роз`яснює засудженому ОСОБА_4 , що для складання та подання касаційної скарги він може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційнускаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3