Справа № 344/2338/22
Провадження № 1-кс/344/1001/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим від 16.12.2021 у межах кримінального провадження №0000021 від 16.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
14.02.2022 представник скаржника адвокат ОСОБА_3 ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із скаргою у якій просить скасувати постанову від 27.01.2022 про відмову ОСОБА_5 у визнанні потерпілим, винесену слідчим четвертого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові у кримінальному провадженні №0000021 від 16.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, за фактом застосування недозволених методів слідства до ОСОБА_5 ..

В обґрунтування скарги зазначено, що 18.01.2022 слідчому ОСОБА_4 подано клопотання про визнання ОСОБА_5 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

09.02.2022 слідчим ОСОБА_4 надіслано постанову про відмову у визнанні потерпілим від 27.01.2022 за допомогою електронної пошти.

Мотивація оскаржуваної постанови зводиться, що особа, щодо якої були застосовані незаконні методи слідства ( погрози, психологічний тиск) не є потерпілим у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 365 КК України, так як їй не завдано шкоди.

Вказану постанову вважає незаконною, необгрунтованою та такою, що спрямована на перешкоджання потерпілому у реалізації своїх прав та підлягає скасуванню.

Звертає увагу на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №301/2178/13-к від 05.12.2018, за яким об`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу вичерпується діями, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень. І для встановлення істотної шкоди від таких дій грошова оцінка їх наслідків не потрібна.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 просила скаргу задоволити з мотивів, які викладені у такій. Додала, що жодного виклику та повідомлення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не отримував №0000021.

Слідчий заперечив проти задоволення скарги, вказавши, що на даний час немає підстав для визнання ОСОБА_5 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. На виклики за допомогою телефонного зв`язку ОСОБА_5 не вдається викликати на допит.

Разом з тим, слідчий подав письмове заперечення проти скарги.

Вивчивши доводи скарги, пояснення представника скаржника, слідчого, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя встановила наступне.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено в т.ч. рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Встановлено, що четвертим слідчим відділом ( з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР №0000021 від 16.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

27.01.2022 слідчим четвертого слідчим відділу ( з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 відмовлено ОСОБА_5 у визнанні потерпілим №0000021 від 16.12.2022.

Така постанова мотивована тим, що будь яких документів, які підтверджують факт завдання ОСОБА_5 моральної, фізичної чи майнової шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, у №0000021 від 16.12.2022, не надано. Разом з тим, таких доказів також не здобуто.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Потерпілою у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 55 КПК України визнається фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Особа визнається потерпілою незалежно від того, один чи декілька видів шкоди їй завдано. Також потерпілою може бути визнана юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Тобто підставами до визнання фізичної і юридичної особи потерпілими у кримінальному провадженні є шкода, яка їй завдана внаслідок здійснення дій, котрі кримінальним законом визнаються злочинними, або відмови від вчинення таких дій (бездіяльності) іншої особи.

Кримінальний процесуальний кодекс України також допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 364 КК України (Примітка 3) істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Що стосується посилання сторони скаржника на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №301/2178/13-к від 05.12.2018, за яким об`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу вичерпується діями, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, і для встановлення істотної шкоди від таких дій грошова оцінка їх наслідків не потрібна, то такий стосується кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. У даному випадку предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 365 КК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного дійшла висновку, що в силу принципу змагальності сторін, скаржником не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді дійти висновку, що вимоги скарги базуються на підставах, які б слугували для скасування постанови слідчого, враховуючи, що такі є також предметом досудового розслідування. Адже даним досудовим розслідуванням встановлюються саме обставини, що в свою чергу могли б спричинити наслідки у вигляді шкоди, тому передчасним є твердження заявника, викладені скарзі.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді, допит ОСОБА_5 не здійснювався.

З аналізу наведених норм вбачається, що автономний статус потерпілого особа отримує одразу після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою, або після встановлення під час досудового розслідування достатніх відомостей про те, що певній особі завдано шкоди. При цьому розсуд (дискреція) щодо доведеності таких обставин, на думку суду, належить саме слідчому, який є незалежним при прийнятті процесуальних рішень, та керується при їх прийнятті положеннями ст. 84, 94 КПК України. Слідчий суддя звісно має право також на розсуд наявності підстав для визнання потерпілим, при оскарженні відмови слідчого. Однак цей розсуд повинен ґрунтуватися на зібраних під час досудового розслідування доказах та встановлених на їх підставі обставинах, тобто лише з підстав хибної оцінки доказів слідчим. Наразі, як вбачається з постанови про відмову в визнанні потерпілим, досудове розслідування розпочато 16.12.2021, триває, жодній особі про підозру не повідомлено.

Наведені обставини свідчать, що підстави для скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим відсутні, а отже і підстави для задоволення скарги про відмову у визнанні потерпілим.

У той же час скаржник не позбавлений права повторно звернутися до слідчого чи прокурора з обґрунтованим клопотанням та відповідними доказами ( за наявності таких) про визнання його потерпілим.

У частині 1 ст. 309 КПК України зазначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала у відповідності до ч. 3 ст. 309 КПК України не може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 55, ч. 5 ст. 110, ст.ст. 303 - 309, 369, 371-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені скарги ОСОБА_5 про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим від 16.12.2021 у межах кримінального провадження №0000021 від 16.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.02.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1