Єдиний унікальний номер судової справи 201/1322/22
Номер провадження 1-кс/201/401/2022
УХВАЛА
Іменем України

15 лютого 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Соборного ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 09.07.2019р. про закриття кримінального провадження № 0001719 від 21.07.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2022р. адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (діє на підставі ордеру від 20.01.2022р.) звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого СВ Соборного ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 09.07.2019р. про закриття кримінального провадження № 0001719 від 21.07.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальне провадження закрите всупереч положенням ст. 9 КПК України без проведення жодної слідчої дії, без з`ясування усіх обставин, а тому постанова слідчого має бути скасована.

15.02.2022р. заявник надав заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності, скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, надав копію постанови про закриття кримінального провадження від 09.07.2019р.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, матеріали кримінального провадження не надав.

Неявка дізнавача, слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого СВ Соборного ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження № 0001719 від 21.07.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за фактом вчинення самоправних дій.

Постановою слідчого СВ Соборного ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 09.07.2019р. закрите кримінальне провадження № № 0001719 від 21.07.2018 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В оскаржуваній постанові йдеться про те, що слідчим відділом Соборного ВП ДНП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001719 від 21.07.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.07.2018р. до Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення самоправних дій.
В ході досудового розслідування було допитано в якості представника потерпілої ОСОБА_3 , який показав, що він є адвокатом ОСОБА_4 , з нею укладено договір №23-09/17 про надання правової допомоги.
Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , є власником автомобілю «Hyundai Accent», 2013 року випуску, д/н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .
Зазначений автомобіль придбано новим у ТОВ «Аеліта центр» автосалоні «Hyundai», за власні кошти ОСОБА_4 і зареєстровано на ім`я ОСОБА_7 .
25.02.2016р. ОСОБА_4 за проханням її вітчима ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той момент проживав з її матір`ю ОСОБА_9 , передала йому ключі від свого автомобіля «Hyundai Accent», д/н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Автомобіль передала, бо довіряла вітчиму. ОСОБА_8 зазначив, що йому необхідний транспортний засіб для пересування у справах на декілька місяців.
Восени 2016 року стосунки між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 погіршилися, відповідно як і стосунки між ОСОБА_4 з ОСОБА_8 . Автомобіль «Hyundai Accent» днз НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 на той час залишався у користуванні ОСОБА_8 .
В середині січня 2017 року ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 і сказав, що вона повинна переоформити її автомобіль «Hyundai Accent» д/н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 на рідну сестру ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , на що ОСОБА_4 відповіла відмовою. Автомобіль «Hyundai Accent» д/н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 на той час залишався у користуванні ОСОБА_8 .
Слідчий дійшов висновку, що дії, вчинені ОСОБА_8 відносно автомобіля «Hyundai Accent» днз НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 не відносяться до ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, тому що, складом кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, є оспорюваність правомірності дій особи, а це означає, що інший громадянин або підприємство, установа, організація вважають дії того, хто вчиняє самоправні дії, незаконними, відкрито не погоджуються з ними, оскаржують їх.
Відсутність оспорюваності дій виключає визнання їх кримінальне караним самоправством.
Відповідно до вимог статті 2 КК України встановлено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільне небезпечне діяння визнається злочином.
Для вирішення багатьох питань застосування кримінального закону, кваліфікації злочинів, визначено риси притаманні складові будь-якого конкретного злочину. Такими елементами є: 1) об`єкт злочину; 2) об`єктивна сторона злочину; 3) суб`єктивна сторона злочину; 4) суб`єкт злочину. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у конкретному випадку, не є злочином.
На підставі викладеного, слідчим закрите кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Суддя слідчий зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування, а також не містить .

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Проте, суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві заявника та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності та без збирання доказів, на які вказував заявник.

Постанова про закриття кримінального провадження містить лише посилання на допит представника потерпілої, відомостей про проведення хоча б якихось слідчих дій постанова не містить. Натомість з наданих заявником матеріалів кримінального провадження видно, що за результатами тимчасового доступу від 20.09.2018р. до матеріалів нотаріальної справи приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО ОСОБА_11 вилучена довіреність, видана 19.04.2018р. ОСОБА_12 (нині Корнетовою) ОСОБА_13 на розпорядження, користування автомобілем «Hyundai Accent» д/н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , 2013 року випуску, а також вилучено копію паспорта ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_6 , у якій вклеєна фотокартка особи, яка візуально абсолютно відрізняється він фотокартки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у її дійсному паспорті серії НОМЕР_7 .
Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії

Як видно з матеріалів скарги, заявник отримав копію оскаржуваної постанови лише 15.02.2022р., під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, тому строки на подання скарги ним не пропущені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Соборного ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 09.07.2019р. про закриття кримінального провадження № 0001719 від 21.07.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ Соборного ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 09.07.2019р. про закриття кримінального провадження № 0001719 від 21.07.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1