КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000607 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кінахівці Збаразького району Тернопільської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000607 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, повернуто прокурору.

В доводах апеляційної скарги з доповненнями прокурор зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Апелянт зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000607 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. У ньому зазначені анкетні дані обвинуваченого, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, він підписаний слідчим та прокурором, а також до обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки обвинуваченого та його захисника про отримання копії обвинувального акта.
Щодо висновків суду про те, що в обвинувальному акті не зазначено потерпілих, то прокурор, посилаючись на положення ч. 1, 2, 7 ст. 55 КПК України зазначає, що набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється виключно на підставі вільного волевиявлення особи, а саме шляхом подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, заяви про залучення її до провадження як потерпілого, надання згоди на визнання потерпілим.
Апелянт звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні № 0000607 під час досудового розслідування документально підтверджено спричинення матеріальної шкоди державі у сумі 1 115 285, 78 грн., водночас у цьому кримінальному провадженні ніхто потерпілим не визнавався, тому і зазначення будь-яких відомостей про потерпілого, як вважає прокурор, є неможливим.
Крім того, прокурор звертає увагу на те, що навіть за умови якщо будь-яка особа, якій кримінальним правопорушенням завдано шкоду, виявить бажання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, то відповідно до вимог ч. 7 ст. 55, ст. 315 КПК України не вичерпана можливість визнати таку особу потерпілим під час підготовчого судового засідання в суді у разі подання відповідної заяви, або надання нею письмової згоди на визнання судом її потерпілим.
Посилаючись на положення п. 12 ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 137, ст. 291 КПК України апелянт вважає, що при наявності відповідної позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, держава може виступати стороною у кримінальному провадженні, при цьому не маючи статусу потерпілого.
Також апелянт зазначає, що суд міг повернути обвинувальний акт через його невідповідність вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України виключно у випадку, якщо б у реєстрі матеріалів досудового розслідування містилися б відомості про прийняття слідчим, прокурором процесуального рішення про залучення особи потерпілою за її заявою чи за її письмовою згодою, або у випадку коли кримінальне провадження було б зареєстроване за заявою потерпілого.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Захисник вказує, що оскільки склад інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України є матеріальним, то під час розгляду кримінального провадження підлягає доказуванню, окрім іншого, факт нанесення збитків потерпілій стороні, їх характер та розмір.
В той же час, в обвинувальному акті не зазначено потерпілої особи, однак є посилання на спричинення збитків державі.
Таким чином, захисник вважає, що не визначення в обвинувальному акті потерпілого призводить до неконкретності обвинувачення та відсутності чіткої правової визначеності пред`явленого обвинувачення.

Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що у ньому не зазначено відомостей про потерпілого, в той час, як обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, яким спричинено тяжкі наслідки державі у вигляді матеріальних збитків у розмірі 1 115 285,78 грн., які на даний час відшкодовані, отже обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приписами ст. 314 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Основне завдання стадії підготовчого судового засідання полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
У своєму рішенні суд першої інстанції вказав, що в обвинувальному акті не зазначено відомостей про потерпілого, в той час, як обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, яким спричинено тяжкі наслідки державі у вигляді матеріальних збитків у розмірі 1 115 285,78 грн., які на даний час відшкодовані, отже обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно п. 3 ч. 2 наведеної норми закону повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Колегія суддів зазначає, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не містять відомостей про те, що у цьому кримінальному провадженні є потерпілі, отже підстави вважати протилежне у суду відсутні.
Крім того, згідно із ч. 7 ст. 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, однак в подальшому висловила свою письмову згоду на визнання потерпілою, суд має право визнати цю особу потерпілою. Отже за наявності для цього підстав, вказане питання може бути вирішено судом в підготовчому судовому засіданні.
Щодо питання правильності визначення суми матеріальних збитків, то колегія суддів звертає увагу на те, що воно може бути розглянуте судом під час розгляду даного кримінального провадження по суті на підставі сукупності доказів наявних в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Проте це питання може бути вирішене лише під час судового розгляду.
Із обвинувального акта вбачається, що він містить усі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зокрема у ньому викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000607 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4