Провадження № 1-кп/760/1333/21
Справа №760/5710/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представників потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

та обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2016 за № 0012469, по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

встановив :

ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він 28.07.2016 керуючи автомобілем марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подав письмове клопотання в якому просив звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_9 підтримав позицію свого захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Прокурор не заперечив про закриття кримінального провадження на підставі зазначених підстав.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заперечили щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 . А саме, адвокат ОСОБА_6 вважає, що обвинувачений свідомо затягував розгляд даного кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також просив суд відмовити у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, у тому числі з підстав, що таке клопотання не було подано обвинуваченим письмово.

Суд заслухавши думку сторін, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України злочином невеликої тяжкості є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки або без позбавлення такого права.

Отже кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_9 , є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України та згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України суд вправі звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити, якщо з дня вчинення злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст. 285, ч.4 ст.286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому, в постанові від 25.02.2021 у справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим Кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Також суд враховує, що відповідно до постанови Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 522/2652/15-к колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у т.ч. зауважила, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст.372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги, що Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к вказав, що передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Під час розгляду кримінального провадження захисник ОСОБА_8 , за згодою із своїм підзахисним ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення останнім кримінального правопорушення минуло понад 3 роки.

За таких обставин, беручи до уваги вище наведене, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_9 звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження.

Крім цього, суд приходить до висновку про необхідність залишення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 (в особі її представників) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої їй внаслідок ДТП без розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Тому суд вважає, що права потерпілої ОСОБА_5 не порушуються у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, і вона не позбавлена права звернутися із позовом до ОСОБА_9 в порядку цивільного судочинства.

Що стосується доводів представника потерпілої ОСОБА_6 з приводу не надання письмової згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження, з цього приводу суд зауважує, що таку згоду обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив в судовому засіданні, а також що саме таке клопотання до суду подавалося від його імені та за його згодою.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирався.

Керуючись п.2 ч.1 ст.49 КК України, ст.284 КПК України, суд,-

постановив :

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

ОСОБА_9 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2016 за № 0012469 - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1