УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/30014/14-к

Провадження №: 1-о/755/19/21

"06" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 у кримінальному провадженні № 00007161 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, установив:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 у кримінальному провадженні № 00007161 відносно останнього, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України з підстав регламентованих п.п. 1 та 4 ч. 2 ст. 459 КПК, які, як указано в заяві, полягають у тому, що суду під час процесу у якому було ухвалено вирок не було надано документів про договірні відносини заявника із компанією Рапала.

І.ІІ. Заява умотивована, ураховуючи письмові доводи її автора, у т.ч. тим, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до Київської місцевої прокуратури № 4 із заявами щодо проведення інвентаризації матеріалів кримінального провадження № 0007161 від 11.06.2014 з таких питань: 1) чому документи про його договірні відносини із компанією Рапала, які були отримані директором ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 , не були внесені (були вилучені, знищені тощо) до реєстру матеріалів досудового розслідування та 2) чому матеріали сторони захисту, які були надані прокуратурі, згідно ст. 290 КПК України, не були пред`явлені суду.
Також автором звернення відмічається, що запити щодо проведення інвентаризації матеріалів досудового розслідування здійснювалися на підставі ст. 36 та ч. 3 ст. 93 КПК України, із урахуванням «Інструкції з організації обліку, руху та зберігання матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке здійснюється слідчими органів прокуратури», затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 5 від 13.0.12019 та «Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів;прокуратури у кримінальному провадженні», затвердженого наказом Генеральної прокуратури України № 51 від 28.03.2019, але на всі запити було отримано два листи прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 та чотири листи прокурора цієї ж прокуратури ОСОБА_8 , у яких відмовлено у проведенні інвентаризації матеріалів досудового розслідування та у закритті кримінального провадження.
Так, у листі від 13.01.2021 прокурор ОСОБА_8 указав, що «проведення інвентаризації матеріалів досудового розслідування не регламентовано КПК України».

І.ІІІ. У підсумку заявник указує, що нововиявлені обставини полягають у тому, що документи про договірні відносини ОСОБА_3 із компанією Рапала вже існували на час судового розгляду, але з невідомих причин вони не були надані суду.
Факт ненадання цих документів суду став відомий заявнику та адвокату вже після ухвалення судового рішення, причому без пояснень причин ненадання цих документів суду.
Такі причини не були пояснені і у подальшому, а саме під час апеляційного перегляду справи, під час касаційного перегляду справи та під час неодноразових запитів до Київської місцевої прокуратури.
Відповідно, нововиявлені обставини випливають також із самого факту категоричної відмови прокуратури від здійснення інвентаризації матеріалів досудового розслідування всупереч вимогам КПК України та відповідних інструкцій. На сьогодні взагалі невідомо, які інші документи, крім вказаних вище, не були долучені до матеріалів досудового розслідування, вилучені з них, знищені, втрачені тощо. Сам факт категоричної відмови прокуратури від здійснення інвентаризації свідчить про те, що судове рішення було ухвалено на підставі неналежних та недопустимих доказів, зібраних всупереч вимогам ст. 85, 86 та 91 КПК України.

В ключі наведеного заявник просить скасувати обвинувальний вирок Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/30014/14-к від 06.03.2015 через відсутність події кримінального правопорушення та ухвалити виправдувальний вирок.

І.ІV. Також заявник указує, що лист прокурора ОСОБА_8 датується 13.01.2021, а заяву подано 09.03.2021, таким чином, тримісячний термін подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відраховується від 13.01.2021 та є дотриманим згідно ч. 1 ст. 461 КПК України.

І.V. Крім того ОСОБА_3 просив розглядати справу без присутності заявника.

ІІ. Позиція сторін

ОСОБА_9 в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд заяви у його відсутність на підставі викладених ним аргументів в мотивувальній частині звернення.

ІІ.ІІ. Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в судове засідання не прибув, будучи повідомленим про нього у порядку регламентовану ст. 135 КПК.

ІІ.IІІ. Відповідно до ч. 2 ст. 466 КПК учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

З огляду на, що Суд уважає, що в цій ситуації, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

ІІІ. Історія провадження № 1-о/755/19/21

ІІІ.І. У провадження суду 09.03.2021 надійшла дана заява заявника, яку ухвалою від 12.03.21 було повернуто у порядку ч. 3 ст. 464, п.п. 2-3 ч. 3 ст. 429 КПК.

Ухвалою КАС від 07.07.2021 скасовано судове рішення від 12.03.21 та передано заяву на новий розгляд.

Судовим рішенням від 30.07.21 відкрито кримінальне провадження за нововиявленими обставинами.

ІІІ.ІІ. Заявник в апеляційній скарзі указує, що заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підписано ним КЕП через Акредитований центр сертифікації ключів (АЦСК), яким є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.п. 20), тобто без використання сервісу «Електронний суд».

IV. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

IV.І. Відповідно ж до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Заява про перегляд має містити у тому числі підпис заявника.

Ухвалою від 12.03.21 заяву було повернуто у т.ч. з урахуванням даного недоліку, однак це судове рішення було скасовано ухвалою КАС від 07.07.2021 з передачею заяви на новий розгляд.

На виконання указівок КАС у провадженні було відкрито відповідне провадження та установлено, що заявник надіслав заяву до суду без використання сервісу «Електронний суд», розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login.

IV.ІІ. Разом з тим в постанові від 8 липня 2021 року в справі № 9901/75/21, яка опублікована в ЄДРСР 20.07.2021, Велика Палата Верховного Суду аналізуючи питання того чи є слушним повернення позовної заяви позивачу у разі її підписання кваліфікованим електронним підписом, виданим кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» (тобто у тотожній ситуації з цієї справою № 1-о/755/19/21) указала в т.ч. те, що на сьогодні порядок використання електронного цифрового підпису врегульований Законом № 2155-VIII.

Як передбачено в частині другій статті 17 цього Закону, електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в складових частинах інформаційних систем, у яких здійснюється обробка таких електронних даних та володільцями інформації в яких є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, повинні здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 18 Закону № 2155-VIII кваліфікована електронна довірча послуга створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки надається кваліфікованим постачальником електронних довірчих послуг та включає надання користувачам електронних довірчих послуг засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки для генерації пар ключів та/або створення кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або перевірки кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або зберігання особистого ключа кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
На підставі наказу Державної судової адміністрації України … 22 грудня 2018 року № 628» запроваджено тестову експлуатацію підсистеми «Електронний суд», під час якої суду та учасникам процесу слід дотримуватись вимог Положення у відповідній редакції (в наказі вказано таке: «Запровадити тестовий режим експлуатації підсистеми "Електронний суд" у всіх місцевих та апеляційних судах України (пілотних судах). 2. Місцевим та апеляційним судам у ході тестового режиму експлуатації підсистеми "Електронний суд" керуватися вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (із змінами і доповненнями), у частині функціонування підсистеми електронного суду»).

Наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2020 року № 247 «Про запровадження в дослідну експлуатацію підсистем «Електронний суд» та «Електронний кабінет» запроваджено дослідну експлуатацію підсистеми «Електронний суд», під час якої суду та учасникам процесу слід дотримуватись вимог Положення у відповідній редакції, у частині функціонування цих підсистем (в наказі вказано таке: «Запровадити з 1 червня 2020 року в дослідну експлуатацію підсистеми "Електронний суд" та "Електронний кабінет" (далі Підсистеми) у всіх місцевих та апеляційних судах України (крім Київського апеляційного суду) та Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду (далі пілотні суди). 2. Пілотним судам у ході проведення дослідної експлуатації Підсистем керуватися вимогами, визначеними в Положенні про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженому рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (із змінами), у частині функціонування Підсистем»).

З дня видання цього наказу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, наказ Державної судової адміністрації України від 26 квітня 2019 року № 429 «Про внесення змін до наказу ДСА України від 22 грудня 2018 року № 628».
Отже, надсилання процесуальних документів до Суду в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.
Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через підсистему «Електронний кабінет».
Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20 (провадження № 11-361заі20), від 03 червня 2021 року у справі № 9901/82/21 (провадження № 11-143заі21) та від 01 липня 2021 року у справі № 9901/76/21 (провадження № 11-137заі21).
В ключі наведеного ВП ВС констатувала, що особа, яка подала звернення до суду без використанням підсистеми «Електронний суд» тим самим звернулася з заявою у не передбачений чинним процесуальним законодавством спосіб.
Відмітив ВС і те, що повернення таких заяв не є порушенням прав заявника на доступ до суду, оскільки він не позбавлений можливості звернутися повторно до суду з відповідними вимогами в передбачений спосіб звернення.

IV.ІІІ. Повертаючись до обставин цієї справи (провадження № 1-о/755/19/21) Суд констатує, що формування заявником заяви у підсистемі «Електронний суд» не здійснено, а докази перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на неї, з використанням підсистеми «Електронний суд» відсутні, що свідчить про використання заявником непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду в ключі позиції ВП ВС у справі № 9901/75/21.
Так, як згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

В цій ситуації, накази ДСА від 22 грудня 2018 року № 628» та від 01 червня 2020 року № 247 стосуються всіх місцевих та апеляційних судах України (крім Київського апеляційного суду), а тому і висновки ВП ВС у справі № 9901/75/21, не дивлячись на те, що сформовані у порядку КАС, є ревалентними до обставин цієї справи, адже визначають собою одне і те ж питання для всіх місцевих та апеляційних судах України (крім Київського апеляційного суду).

IV.ІV. Як наслідок, на перший погляд, заява підлягає поверненню заявнику, в ключі орієнтирів сформованих ВП ВС у справі № 9901/75/21, однак є дійсним факт, що, в цій ситуації, на виконання указівок суду апеляційної інстанції, у справі було відкрито відповідне провадження, як наслідок на стадії судового розгляд не є можливим повернення заяви заявнику.
Відповідно виконавши указівки суду апеляційної інстанції установлено, що у справі має місце факт формування заявником заяви не у підсистемі «Електронний суд», а тому докази перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на неї, з використанням підсистеми «Електронний суд» відсутні.

IV.V. Як має діяти Суд у разі установлення цих фактів на етапі розгляду заяви по суті цей Кодекс не регламентує.
У той же час, в ухвалі ВС від 19.02.2019 по справі № 569/17036/18 (№ в ЄДРСР 79957677) сформовано правовий висновок про те, що якщо після призначення судового засідання буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу (судове рішення) про закриття апеляційного провадження.
Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23 січня 2019 року у справі № 738/1482/16-к).
У справі № 761/10509/17 Велика Палата Верховного Суду постановою від 15.05.2019 закрила касаційне провадження у справі саме, як помилково відкрите.
Згідно ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З огляду на що, на думку суду, слушним буде, з урахуванням норм ст.ст. 7, 9 КПК, та окресленої практики ВС у подібних, хоча і не тотожних ситуаціях, постановити ухвалу (судове рішення) про закриття провадження, так як є установленими після призначення судового засідання обставини формування заявником заяви у підсистемі «Електронний суд» не здійснено, а докази перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на неї, з використанням підсистеми «Електронний суд» відсутні, що свідчить про використання заявником непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду в ключі позиції ВП ВС у справі № 9901/75/21.

З цих підстав та керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України Суд постановив:

провадженння у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 у кримінальному провадженні № 00007161 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, закрити.

Судове рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами, відповідно до ч. 2 ст. 467 КПК України, може бути оскаржене в порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

С у д д я Оксана БІРСА