Справа № 350/1607/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

22 вересня 2021 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000068, яке внесене до ЄРДР 20.07.2021 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
суд, -
в с т а н о в и в:
До Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області надійшов для розгляду обвинувальний акт з доданими до нього документами в кримінальному провадженні за №0000068, яке внесене до ЄРДР 20.07.2021 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що 16.09.2021 затверджено обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні №0000068 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.186 КК України, який того ж дня направлено до суду.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість за статтею 185 Кримінального кодексу України на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив нові корисливі злочини, передбачені ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.186 КК України.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 20.48 години 22.09.2021.

Злочини, в учиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до частини 4 статті 12 Кримінального кодексу України: за ч.2 ст.185 КК України є нетяжким злочином за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, за ч.2 ст.186 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до шести років.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи подовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. Наявні ризики підтверджуються наступним:

- у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі; - ОСОБА_3 є неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, крім того в Рожнятівському районному суді розглядається справа про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 , ч.2 ст.186 КК України, він не працює, на утриманні нікого не має; - за місцем проживання ОСОБА_3 характеризується негативно, порушує громадський порядок, зловживає алкогольними напоями, висловлює усні погрози до односельчан; - ОСОБА_3 раніше засуджений та відбував реальний строк покарання у вигляді позбавлення волі за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, що є тяжким злочином, після чого стосовно нього було установлено адміністративний нагляд та він знову вчинив новий корисливий злочин.

Вищенаведене свідчить про неможливість запобігання цих ризиків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, вказавши, що вважає наявними всі законні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник не заперечили проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши сторін кримінального провадження, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, ч.1 ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак суд бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, про що йому було повідомлено про підозру, 16.09.2021 затверджено обвинувальний акт про його обвинувачення у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, який в той же день направлено до суду.

Аналізуючи надані суду докази з точки зору причетності до вчинення кримінальних правопорушень, приходжу до висновку про наявність доказів, які вказують на можливу причетності ОСОБА_3 до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що станом на день розгляду клопотання прокурора продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_3 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за імовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 є неодноразово судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, не працює, на утриманні нікого не має, по місцю проживання характеризується негативно, порушує громадський порядок, зловживає алкогольними напоями, висловлює усні погрози до односельчан. Окрім цього, ОСОБА_3 раніше засуджений та відбував реальний строк покарання у вигляді позбавлення волі за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, що є тяжким злочином, після чого стосовно нього було установлено адміністративний нагляд та він знову імовірно вчинив новий корисливий злочин.

Окрім цього, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке є тяжким злочином, а також вік обвинуваченого, стан здоров`я, сімейний стан.

Враховуючи обставини кримінального провадження, суд вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. Крім того, зважаючи на наявність зазначених вище ризиків, суд вважає ці обставини такими, що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню з застосуванням відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене, сукупність вказаних фактів, суд приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у ч.4 цієї статті.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин інкримінованих неправомірних дій, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, його особу, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, обставини інкримінованих йому неправомірних дій, суд прийшов до висновку щодо визначення застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270 грн.), що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, у судовому засіданні прокурор заявив клопотання, про об`єднання матеріалів кримінального провадження, мотивувавши його тим, що у провадженні Рожнятівського районного суду знаходяться на розгляді матеріали кримінального провадження №0000032 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, а тому його слід об`єднати в одне провадження з матеріалами кримінального провадження №0000068 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, щодо об`єднання кримінальних проваджень, дослідивши обвинувальні акти та додані до них документи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Статтею 217 даного Кодексу передбачено, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Враховуючи, що у провадженні суду знаходяться на розгляді матеріали кримінального провадження № 1-кп/350/120/2021, справа №350/624/21 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, та матеріалами кримінального провадження №1-кп/350/180/2021, справа №350/1607/21 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, суд вважає за доцільне вищезазначені кримінальні провадження об`єднати.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 217, 334 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
клопотання прокурора Рожнятівського відділу Калуської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 19 листопада 2021 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору і направити начальнику ДУ "Івано-Франківської установи виконання покарань (№12)", для виконання.

Об`єднати в одне провадження матеріали кримінального провадження № 1-кп/350/120/2021, справа №350/624/21 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, з матеріалами кримінального провадження №1-кп/350/180/2021, справа №350/1607/21 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, присвоївши об`єднаному кримінальному провадженню єдиний унікальний номер - №350/624/21 та номер провадження - №1-кп/350/120/2021.

Ухвала може бути оскаржена в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 7 діб після її оголошення, а особами, які перебувають під вартою - в той же строк після отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1