гСправа № 358/487/21 Провадження № 1-кп/358/1/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2022 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

спеціаліста ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження № 1-кп/358/149/21, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав Київської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, раніше несудимого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний код платника податків: НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2019 року близько 20 год. 35 хв. ОСОБА_5 , разом зі своїм знайомими перебували на березі річки «Рось», що поряд з магазином «Скала», який розташований по вул. Корсунська, 48 в м. Богуслав Київської області, де разом розпивали алкогольні напої. В цей час в їх сторону невідома особа кинула скляну пляшку з компанії, яка знаходилася неподалік. Після чого, особа відносно якої матеріали виділено в окреме кримінальне провадження у зв`язку із розшуком (далі Особа 1) підбігла до ОСОБА_6 , та руками зваливши останнього на землю умисно нанесла декілька ударів ОСОБА_6 .

Після чого до ОСОБА_6 підбіг ОСОБА_5 , в якого також виник умисел на нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та заподіяння фізичного болю.

Реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , наніс декілька ударів правою ногою по обличчю в область правого ока ОСОБА_6 , завдавши таким чином останньому фізичного болю та заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої стінки правої орбіти з ушкодженням стінки інфраорбітального каналу та травматичний гемосинусит правої верхньощелепної пазухи.

Згідно з висновком експерта № 329 Д від 11.10.2019 року, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої стінки правої орбіти з ушкодженням стінки інфраорбітального каналу та травматичного гемосинуситу правої верхньощелепної пазухи відносяться до середнього ступеня тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, а саме визнав факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , однак зауважив, що не лише від його дій настали наслідки у вигляді тілесних ушкоджень, середньої тяжкості. При цьому, пояснив суду що 03.07.2019 року у вечірній час він з друзями пили пиво на березі річки «Рось», що поряд з магазином «Скала». І в цей час в їх бік полетіла скляна пляшка, яка розбилася поряд. Після чого, його знайомий Особа 1 вийшовши із-за камінця за яким вони сиділи, побіг за хлопцями які розбігалися. В той момент коли він теж побіг за хлопцями, побачив, що на землі вже лежав як з`ясувалося пізніше ОСОБА_10 , якого він раніше не знав. Підійшовши до нього він посварив його та трохи піднявши, точно не пам`ятає двічі чи тричі вдарив спочатку долонею по обличчю, а потім як ОСОБА_6 присів він вдарив його ногою по голові, в області вуха. При цьому зазначив, що обличчя ОСОБА_10 вже було в крові, оскільки в нього з носа йшла кров. Першим ОСОБА_6 наздогнав Особа 1. ОСОБА_11 зауважив, що лише після того як знайшов своє взуття і шорти, та одягнувши їх він побіг за Особа1. Момент нанесення ударів потерпілому Особою1 він не бачив. Після нанесення ним самим ударів ОСОБА_6 , він змусив його позбирати скло від розбитої скляної пляшки. Під час нанесення ним потерпілому ударів, поряд нікого не було, і в той час Особа 1 також вже залишила вказане місце події. Після чого приїхала поліція та швидка допомога. Всі обставини пам`ятає частково, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як вони з друзями пили пиво, при цьому в них на кожного було по одній літрі пива. Також пояснив, що ознайомився з висновком судово-медичної експертизи, та йому відомо про те що ОСОБА_6 отримав внаслідок завданих ним ударів тілесні ушкодження, в результаті чого тривалий час лікувався в різних медичних закладах. Визнає всі витрати понесені на лікування потерпілого та завдану моральну шкоду, згідний в подальшому все відшкодувати.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 просив суворо його не карати, та не позбавляти волі, оскільки він має вагітну дружину, однак доказів на підтвердження цього не надав. При цьому у потерпілого ОСОБА_6 пробачення не просив, сам зауважив, що кошти на лікування потерпілого не надавав. Цивільний позов визнає.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 визнає свою вину, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України у повному обсязі доведена дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_7 неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 підтвердив факт нанесення йому саме ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, за вказаних в обвинувальному акті обставин у вигляді закритого перелому нижньої стінки правої орбіти з ушкодженням стінки інфраорбітального каналу та травматичний гемосинусит правої верхньощелепної пазухи, що мало місце 03.07.2019 року, при цьому пояснив наступне. Близько 20 години 03 липня 2019 року він з друзями прийшли на берег річки Рось, що навпроти магазину «Скала» в м. Богуслав Київської області, де до них підійшло троє чоловіків, які їх прогнали, після чого вони пішли на «острів», де в рюкзак його друга ОСОБА_12 , влучила пуля від травматичної зброї. Після чого інший його друг на ім`я ОСОБА_13 кинув скляну пляшку в бік компанії вказаних чоловіків, в наслідок чого чоловіки почали бігти за ними. Вони стали втікати, та пробігши метрів двадцять його повалили на землю, і один із чоловіків вдарив його декілька разів і розбив ніс та побіг за іншими його друзями. Тоді як інший чоловік з бородою, яким як він пізніше дізнався є ОСОБА_5 , вдарив його і розбив йому око, заламав руки і повів метрів за двадцять від місця побиття, при цьому погрожував. Після чого йому на допомогу прибіг його друг ОСОБА_12 , який зателефонував його батькам та викликав швидку допомогу. Що було потім не пам`ятає, оскільки йому стало погано, він блював кров`ю. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 , та просив стягнути з обвинуваченого 43 315, 71 гривень матеріальної шкоди заподіяної йому внаслідок нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження та 150 000 гривень за заподіяну моральну шкоду, оскільки він переніс сильний психологічний стрес, при цьому зазнав сильного болю, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні.

ОСОБА_7 - законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що внаслідок нанесення ОСОБА_5 його синові тілесних ушкоджень середньої тяжкості у вигляді пошкодження закритого перелому нижньої стінки правої орбіти з ушкодженням стінки інфраорбітального каналу та травматичного гемосинуситу правої верхньощелепної пазухи, синові було завдано фізичного болю та страждань, порушено його звичний ритм життя, внаслідок чого розпочався тривалий період лікування в різних медичних закладах, а у подальшому ОСОБА_6 пройшов тяжкий період реабілітації, оскільки саме лікування було спрямоване на відновлення здоров`я потерпілого без каліцтва. ОСОБА_6 переніс декілька операцій, при цьому після оперативного втручання та попри завершення лікування, він не може повернутися до повноцінного життя, без обмежень. Тепер, як наслідок ОСОБА_6 має обмеження, та не може займатися спортом, і є обмеженим подальшому у виборі професії, оскільки в голову його сина, а саме в області пошкодженого ока було поміщено титанову пластину. Тому, внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_6 , було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, оскільки останній переніс значні душевні страждання був позбавлений права на повноцінне життя. При цьому зауважив, що з 2019 року по даний час обвинувачений ніде не працює, вживає алкоголь напої, веде антисоціальний спосіб життя. Щодо міри покарання зазначив, що просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_14 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Заявлений ним та сином ОСОБА_6 цивільний позов просить задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 в присутності спеціаліста ОСОБА_8 пояснив, що влітку 2019 року у вечірній час, точної дати не пам`ятає, він зі своїми друзями відпочивали біля річки в м. Богуслав Київської області, що по вулиці Корсунська, поряд магазину «Скала», де в той час хтось невідомий почав стріляти по них з «воздушки». Пуля потрапила в його рюкзак. Після чого, його друг ОСОБА_13 кинув скляну пляшку в бік компанії чоловіків звідки стріляли і втік. Вони з друзями також почали втікати. Пізніше якийсь чоловік підвів його до камінця і показав ОСОБА_15 який стояв на колінах, де його один з чоловіків з бородою вдарив коліном в голову, після чого ОСОБА_15 впав і той його ще раз вдарив ногою но ребрах і по обличчю в області правого ока. Підійшовши до ОСОБА_15 , він побачив що в нього обличчя в крові, та допоміг йому витертися серветками, і викликав швидку допомогу та повідомив телефоном батьків ОСОБА_6 . Потім приїхала швидка допомога. По приїзду лікарі почали надавати ОСОБА_6 допомогу, та повезли його до лікарні.

Винуватість ОСОБА_5 в судовому засіданні знайшла підтвердження, крім вищевказаних показань потерпілого та свідка, у наступних логічних, послідовних доказах, які в повному обсязі узгоджуються між собою та переконують суд у тому, що ОСОБА_5 було вчинено злочин саме за вищезазначених обставин.

Так, згідно витягу з ЄРДР за №0000230 від 04.07.2019 року, до вказаного Реєстру внесено відомості за заявами ОСОБА_16 та ОСОБА_6 від 03.07.2019 року, про вчинене кримінальне правопорушення, а саме спричинення ОСОБА_14 03 липня 2019 року на березі річки «Рось» ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді: закритого перелому нижньої стінки правої орбіти з ушкодженням стінки інфраорбітального каналу та травматичний гемосинусит правої верхньощелепної пазухи, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я більше 21 дня;

Згідно протоколу огляду місця події від 04 липня 2019 року та фототаблиці доданої до протоколу (а.с. 144-149) вбачається, що в АДРЕСА_2 , при огляді гранітного виступу де як зазначив ОСОБА_5 він відпочивав з друзями було виявлено поліетиленову плашку зеленого кольору з написом «Baltika 7 Export Lager», на дні якої знаходилася прозора рідина (пиво), а також поряд виявлено пакет біло-зеленого кольору з написом «Фора», і скляну пляшку зеленого кольору, яка була пошкоджена. Поряд на тому місці де ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_6 на землі, а саме на гранітному камені виявлено сліди бурого кольору схожі на кров. Також, згідно протоколу поряд на лівому березі річки «Рось» знаходиться будівля під №48, що по вулиці Корсунська в м. Богуслав, пластикові вікна якої виходять на річку та облаштовані москітною сіткою, яка має пошкодження розміром 4х6 мм.

Із протоколу огляду місця події від 03 липня 2019 року та фототаблиці доданої до протоколу (а.с. 153-156) вбачається, що в приміщенні Богуславської ЦРЛ, ОСОБА_5 , видав працівникам поліції свій особистий одяг, а саме: шорти сірого кольору та босоніжки бежевого кольору в яких він був одягнений 03.07.2019 року близько 21 години, та перебував на березі річки «Рось», що в м. Богуслав Київської області. При огляді речей встановлено, що на правій калоші шортів із середини наявні сліди бурого кольору неправильної форми. Під час огляду босоніжок встановлено, що на правому босоніжку також наявні плями бурого кольору схожі на кров.

Із протоколу огляду місця події від 04 липня 2019 року (а.с. 158-160) вбачається, що в приміщенні Богуславської ЦРЛ, ОСОБА_16 , видала працівникам поліції одяг свого сина ОСОБА_6 , в який він був одягнений 03.07.2019 року близько 21 години, та перебував на березі річки «Рось», що в м. Богуслав Київської області. При подальшому огляді речей встановлено, що на джинсах чорного кольору, зокрема в області правого коліна наявні сліди темно бурого кольору схожі на кров, на спортивному світері чорного кольору на рукаві в області правого плеча виявлено сліди темно бурого кольору схожі на кров. На футболці та кросівка плям бурого кольору не виявлено.

Із протоколу слідчого експерименту від 01 листопада 2019 року та фототаблиці доданої до протоколу (а.с. 179-181) вбачається, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 відтворив обстановку відносно події, що мала місце 03 липня 2019 року близько 20 години 35 хвилин на березі річки «Рось» по вул. Корсунська, 48 в м. Богуслав Київської області, що поряд з магазином «Скала». При цьому потерпілий пояснив та показав на місцевості за яких обставин та яким чином йому наносив удари спочатку невідомий чоловік, яким виявився Особа 1, а потім невідомий чоловік з бородою, яким виявився ОСОБА_5 , та вказав на місце на березі річки Рось, де він лежав під березою і невідомий чоловік з бородою, яким виявився ОСОБА_5 наніс йому разів п`ять удари ногою чи коліном по спині та обличчю.

З висновку експерта № 329 Д від 11.10.2019 року, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, вбачається, що у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої стінки правої орбіти з ушкодженням стінки інфраорбітального каналу та травматичного гемосинуситу правої верхньощелепної пазухи відносяться до середнього ступеня тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився на лікуванні у ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» з 12.07.2019 по 13.07.2019 включно. Основний діагноз: травматичний перелом нижньої стінки правої орбіти із зміщенням нижнього прямого м`язу правого ока. Травматичний гематосинусит правої верхньощелепної пазухи.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сила ударів нанесених ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 , в область голови була досить значною та безумовно привела до виникнення ушкоджень у вигляді закритого перелому нижньої стінки правої орбіти з ушкодженням стінки інфраорбітального каналу та травматичного гемосинуситу правої верхньощелепної пазухи.

Про нанесення ОСОБА_5 сильного удару ногою, в область правого ока неповнолітньому ОСОБА_6 , підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 .

Судово-медичні дані, що містяться у висновку експерта №329 Д від 11.10.2019 року, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 дозволяють розмежувати тілесні ушкодження нанесені неповнолітньому ОСОБА_6 , саме обвинуваченим ОСОБА_5 .

Таким чином, оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши потерпілого та свідка запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин встановлених судом.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту надано не було. При цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Оцінивши у судовому засіданні фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також надані в судовому засіданні пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку, що події кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 мали місце, вина обвинуваченого доведена повністю.

Таким чином, злочинні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за частиною першою статті 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 за місцем реєстрації та фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , характеризується негативно, схильний до правопорушень, серед сусідів авторитетом не користується, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружений, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше несудимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується правилами ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких (ч.1 ст.122 КК України), особу винного, який характеризується за місцем проживання негативно, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований та спроб влаштуватися на роботу не вчиняє, соціальні зв`язки відсутні, відсутність обставин, які пом`якшують покарання і наявність обставини, яка обтяжує покарання, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.122 КК України у вигляді обмеження волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, строком на два роки.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд, враховуючи думку потерпілого і прокурора, щодо покарання, тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, та приймаючи до уваги ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 , скоїв кримінальне правопорушення та не розкаявся у вчинені кримінального правопорушення, не приніс свої вибачення потерпілому, та до тепер не відшкодував понесені витрати на лікування, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, і вважає, що призначене покарання він повинен відбувати реально.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Виходячи з цих же норм кримінально процесуального та цивільно процесуального законодавства, суд, при вирішенні цивільного позову потерпілого про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди вважає доцільним зазначити наступне.

Потерпілим ОСОБА_6 та його законним представником ОСОБА_7 заявлений цивільний позов, в якому останні просять суд стягнути на користь потерпілого, спричинену йому кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у розмірі 43315, 71 гривень, та моральну шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 150 000 гривень.

Вирішуючи питання про правові підстави для задоволення позову потерпілого ОСОБА_6 суд враховує положення ч.2 ст. 127 КПК України, згідно якого шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Із роз`яснень, наданих у п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) вбачається, що при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, посилене харчування та сторонній догляд судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

В судовому засіданні аналізом платіжних документів (чеків, актів виконаних робіт, рахунків, накладних), наданих потерпілим, та їх співставлення з оглянутими судом виписками медичних карт б/н та №81702, іншими медичними документами, в т.ч., довідками, висновками обстежень, встановлено, що за період стаціонарного лікування у вказаних медичних закладах, та в подальшому, у відповідності до рекомендацій при виписці, законні представники ОСОБА_6 витратили на придбання ліків та медичних засобів, оплату лабораторних та інших обстежень у відповідності до лікарських призначень, а також понесли інші витрати на загальну суму 43315,71 гривень.

Тобто не відшкодованою залишається доведена сума матеріальної шкоди в розмірі 43315,71 гривень, яка визнається обвинуваченим ОСОБА_5 і підлягає стягненню в судовому порядку.

З огляду на викладене цивільний позов потерпілого ОСОБА_17 та його законного представника про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди, з урахуванням визнання його обвинуваченим та підтвердженням встановленими обставинами кримінального правопорушення, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, потерпілим заявлено позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 гривень. В обґрунтування позову в цій частині ОСОБА_6 та його законний представник пояснили, що внаслідок отримання травми життя потерпілого ОСОБА_6 істотно змінилось, він зазнав сильного болю, тривалий час перебував як на стаціонарному так і на амбулаторному лікуванні, був позбавлений можливості спілкуватися зі своїми однолітками, оскільки був змушений лікуватися. Через отримання травми ОСОБА_6 переніс сильний психологічний стрес. Крім того, відчутно змінилось життя всієї його родини оскільки батьки потерпілого змушені були витрачати значні кошти на лікування сина, здійснювати догляд за ним. Потерпілий відчував як фізичні, так і моральні страждання та біль, пригнічення, змушений був затрачати значні зусилля для відновлення належного рівня свого життя.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні позов про відшкодування моральної шкоди також визнав, при цьому зауважив, що в подальшому відшкодує завдану шкоду.

Вирішуючи заявлені потерпілим ОСОБА_6 та законним представником ОСОБА_7 позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Суд погоджується з тим, що потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілий зазнав больових та душевних страждань, пов`язаних з нанесенням тілесних ушкоджень, які характеризуються суттєвими обмеженнями в реалізації рухових здібностей та містять ризики для повноцінної життєдіяльності потерпілого, що призвело до змін в його житті. Крім того, суд бере до уваги і вік потерпілого, який є неповнолітнім, що у сукупності посилює глибину переживань потерпілого та свідчить про певні труднощі в поновленні звичного способу життя і можливості підтримувати власну життєдіяльність на гідному рівні в подальшому.

Тому, виходячи з вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, засад розумності, виваженості, справедливості та співмірності, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 15.12.2020 по справі № 752/17832/14-ц, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, а також з урахуванням позиції відповідача, його відношення до вчиненого злочину, матеріальний стан обвинуваченого, який офіційно ніде не працює, при цьому має на утриманні дитину, та відсутність відшкодування завданої шкоди потерпілому, характер, тривалість, обсяг та глибину фізичних та душевних страждань неповнолітнього ОСОБА_6 , суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди необхідно задовольнити частково в розмірі 100 000,00 гривень, зважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог, конкретних обставин справи та характеру вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_5 .

Речові докази по справі: шорти та босоніжки, які було передано до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Київській області, необхідно повернути ОСОБА_5 та дозволити після набрання вироку законної сили використовувати їх на власний розсуд.

Питання щодо речових доказів суд вирішує за вимогами статті 100 КПК України та лише в межах досліджених судом доказів відносно обвинувачення ОСОБА_5 , враховуючи, що матеріали провадження відносно іншої встановленої досудовим розслідуванням особи виділено в окреме провадження, а відтак питання щодо речових доказів відносно цієї особи підлягають вирішенню в іншому провадженні.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 100, 368-371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового провадження не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 , в особі законного представника потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 43315,71 (сорок три тисячі триста п`ятнадцять) гривень 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити, у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.

Речові докази по справі: шорти та босоніжки, які було передано до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Київській області, повернути ОСОБА_5 та дозволити після набрання вироку законної сили використовувати їх на власний розсуд.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, через Богуславський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1