У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі :
головуючого судді судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шостка Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2013 р.н., офіційно не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001302 від 16.05.2021 р., -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Солом`янського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001302 від 16.05.2021, який затверджений 30.09.2021 прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у відношенні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

На підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 23.12.2021 р. було призначено судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту.

У судове засідання, призначене на 04.01.2022 р., не прибув захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , повідомлений належним чином про місце, день та час судового засідання, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що розірвав угоду про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_7 , та просить суд відкласти слухання справи з метою надання йому часу для укладення угоди з іншим адвокатом.

Учасники провадження не заперечували проти відкладення судового засідання з цих причин.

Прокурор просив вирішити питання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, за вчинення яких у випадку доведення його винуватості обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Прокурор зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: усвідомлюючи невідворотність та суворість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання за вчинені кримінальні правопорушення, буде переховуватись від суду. Також, прокурор зазначає про наявність ризиків вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи та джерел до існування, міцних соціальних зв`язків також не має, крім того існує ризик впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений володіє відомостями про їхнє місце проживання. Вищевикладене, на переконання прокурора, свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам шляхом обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти продовження тримання під вартою обвинуваченого. Захисник зазначила, що обвинувачений має родину дружину ОСОБА_8 та доньку ОСОБА_9 , 2013 року народження, до затримання мав постійне місце роботи на посаді експедитора ФОП ОСОБА_10 , де зарекомендував себе з гарної сторони та має репутацію надійного та відповідального працівника, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , яку останній з родиною винаймає для спільного проживання, і саме він несе тягар утримання орендованого для родини житла, що, на переконання захисника, дає змогу застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою на 60 днів, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом на виконання ч. 1 ст. 194 КПК України, ч. 3 ст. 331 КПК України, під час вирішення питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, а саме, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Суд зазначає, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки обставин визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).
З огляду на наведене, суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Крім того, суд дійшов до переконання про те, що продовжують існувати ризики, пов`язані із тим, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховування від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за вчинення яких обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_5 може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, із врахуванням тієї обставини, що суд ще не розпочав судового розгляду, впливати на потерпілого, свідків, іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.
Судом також враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_11 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 , орендував помешкання у м. Києві, був неофіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_10 у період з 25.01.2021 р. по 14.05.2021 р., що свідчить про наявність у обвинуваченого стійних соціальних зв`язків.
Однак, на переконання суду, із врахуванням стадії розгляду кримінального провадження, тяжкості пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, особи обвинуваченого, факти наявності у обвинуваченого родини, орендованого помешкання для проживання, не зменшує ступінь існуючих ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено вище, що у своїй сукупності свідчить про наявність доцільності продовження відносно обвинуваченого тримання під вартою строком на 60 днів, та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Тому, відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, ст. 331 КПК України, суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою строком на 60 днів.
Із врахуванням положень ч. 3 ст. 183, п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 визначає суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Керуючись ст.29 Конституції України, ст. ст. 201, 314, 315, 316, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 331, 376 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 березня 2022 року включно.
Визначити строк дії ухвали до 04 березня 2022 року включно.
Одночасно визначити розмір застави у сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
-не відлучатися із м. Києва без дозволу прокурора або суду;
-повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, іншим обвинуваченим поза межами процесуальних дій;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 04.03.2022 року включно.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суддю Солом`янського районного суду м. Києва.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , ОСОБА_13 .

Судове засідання відкласти на 11 лютого 2022 року на 15 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя 1 ОСОБА_1