УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника особи, в інтересах якої подана скарга адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому від 20 жовтня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,

встановив:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому від 20 жовтня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

У поданій скарзі адвокат ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого вчинити дію, а саме винести постанову про залучення в якості потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000148.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 подану скаргу підтримала, просила задовольнити.

Слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Водночас, слідчий надіслав на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000148.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження №0000148 від 17.02.2020, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя установив, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000148 від 17.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 у межах даного кримінального провадження звернулася до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому із клопотанням, датованим 12.10.2021 про залучення ОСОБА_4 потерпілим.

Указане клопотання слідчий отримав 18.10.2021.

Постановою старшого слідчого старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому від 20 жовтня 2021 року відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000148 з підстав відсутності встановлення під час досудового розслідування завданої йому можливими кримінальними правопорушеннями шкоди.

Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.

На підставі п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Окрім цього, згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 307 КПК України передбачено вичерпний перелік процесуальних рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, а саме: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у Справа № 439/397/17, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними.

У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість, поняття «потерпілий» визначено кримінально-процесуальним законодавством.

Так, ч. 1 ст. 55 КПК встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий» у кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У ч. 2 ст. 55 КПК визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

На відміну від цього у кримінально-правовому розумінні особа стає потерпілою вже з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Отже, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Разом з тим, ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а ст.26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відмовляючи у оскаржуваній постанові у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, , слідчий послався на те, що відсутні будь-які відомості (докази), які б свідчили про те, що вказаним можливим кримінальним правопорушенням останньому було завдано шкоди.

І досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження іншого не доводять. Досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України здійснюється протягом біль ніж шести місяців.

За указаний час слідчим отримано результати службового розслідування, яке проводилось відносно працівників ГУНП в Хмельницькій області, згідно з яким будь-яких порушень не встановлено.

Предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є факт, на думку ОСОБА_4 заподіяння йому під час затримання за ознаками вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, тілесних ушкоджень працівниками правоохоронного органу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, проведеними слідчими діями, зокрема допитом слідчого ОСОБА_5 та здобутими відомостями про присутність під час затримання ОСОБА_4 захисника ОСОБА_6 ,який як і ОСОБА_4 про нанесення під час затримання йому тілесних ушкоджень не повідомляли, не встановлено будь яких даних, котрі б вказували на факт шкоди заподіяння шкоди ОСОБА_4 можливим кримінальним правопорушенням.

Зазначення адвокатом ОСОБА_3 у скарзі та клопотанні про залучення ОСОБА_4 у якості потерпілого про наявність тілесних ушкоджень та заподіяння шкоди, за наведених обставин не може слугувати очевидними і достатніми підставами того, що її завдано можливим кримінальним правопорушенням.

Інших доказів на підтвердження такої шкоди адвокат ОСОБА_3 не надала, відсутні ознаками завдання такої шкоди і в досліджених матеріалах кримінального провадження.

Під час розгляду скарги відомостей про заподіяння шкоди також не здобуто.

Щодо вимоги скарги адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого винести постанову про залучення ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні, оскільки за її позицією такими повноваженнями наділений слідчий суддя за наслідком розгляду скарги, зокрема щодо зобов`язання слідчого вчинити певну дію, слідчий суддя зазначає таке.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Слідчий суддя, виходячи з ч.5 ст.40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, чи прийняття процесуальних рішень, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України).

Крім цього, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачена дія чи процесуальне рішення слідчого про визнання особи потерпілою. Не визначений і строк вчинення цієї дії слідичим.

У силу ст..55 КПК України рішення у формі постанови слідчий уповноважений приймати рішення про відмову у визнанні особи потерпілою.

За таких обставин, слідчий суддя не може зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Повноваження слідчого судді про зобов`язання слідчого вчинити певну дію стосуються його дій, або бездіяльності, яка може бути оскаржена у порядку ст..303 КПК України.

Предметом даної скарги є прийняте слідчим процесуальне рішення у формі постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, за наслідком якого слідчий суддя, перевіривши її законність, може прийняти рішення про скасування рішення слідчого, відмову у задоволенні скарги.

Дії слідчого із прийняття указаної постанови окремому оскарженню не підлягають.

За таких обставин , слідчий суддя дійшов висновку, що постанова від 20 жовтня 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є вмотивованою, обґрунтованою та відповідає вимогам ст.ст.40, 55, 110, 220 КПК України.

Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження №0000148.

А тому підстав для задоволення поданої скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому від 20 жовтня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя