ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2021 Справа №607/14381/20

Провадження №1-кп/607/345/2021

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження №0001614 від 02 липня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утримані двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10 січня 2007 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строк 5 років, на підставі ст.104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 22 травня 2007 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 25 березня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. На підставі ст.71 КК України частково приєднано 10 місяців, згідно вироку від 22 травня 2007 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 6 років позбавлення волі;

- 06 вересня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 30 листопада 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурорів Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_9 , спеціаліста ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_4 17 червня 2020 року близько 11 год. 00 хв., який перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знято і не погашено у встановленому законом порядку, 17 червня 2020 року близько 11 год. 00 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час розпивання алкогольних напоїв із потерпілим ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий та протиправний характер, стягнув із правої руки ОСОБА_7 золоте кільце 585 проби золота вартістю 1070 грн., після чого одразу покинув місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1070 грн.

У подальшому. ОСОБА_4 , отримавши реальну можливість розпоряджатись майном, що належить потерпілому ОСОБА_7 , та не маючи наміру повертати золоте кільце 585 проби, реалізував його.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, не визнав та суду показав, що потерпілий добровільно дав йому поміряти обручку, яку він одягнув і пішов, а потерпілий почав до нього кричати вже коли він відійшов на певну відстань. Після цього, він, ОСОБА_4 , побіг. Чому він не зупинився та не повернув обручку обвинувачений пояснити не може. Вважає, що його дії слід кваліфікувати як шахрайство, а не як відкрите викрадення чужого майна. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 заявлений до нього цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 визнав частково, а саме: в частині майнової шкоди на суму 1070 грн. визнав повністю, в частині моральної шкоди на суму 20000 грн. не визнав.

Не зважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, доводиться показаннями потерпілого та свідків, поясненнями спеціаліста ОСОБА_10 , а також оголошеними, дослідженими та проаналізованими під час судового розгляду документами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що в 2020 році, точної дати не пригадує, в період часу з 10 год. до 11 год. в центрі м. Тернополя, біля магазину «Продукти» по вул. Чорновола, він зустрів обвинуваченого ОСОБА_4 , на той момент він знав, що його звати ОСОБА_11 , оскільки бачив його раніше на вокзалі. ОСОБА_4 запропонував йому випити разом алкогольні напої, на що він погодився, після чого вони разом пішли на вул. Качали в двір його будинку, сіли на саморобні дитячі тринажери «колеса» та почали розпивати спиртне. Він, ОСОБА_7 , тримав в руках стаканчик, в цей момент до нього підійшов ОСОБА_4 , щоб налити спиртне і зняв з пальця обручку та почав відходити на зад, він просив обвинуваченого повернути обручку, проте останній не повернув, не зупинився, а пішов з двору. Він не зміг наздогнати ОСОБА_4 , після чого пішов у поліцію. Також в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка зняла з його руки обручку та не повернула. Крім цього, потерпілий ОСОБА_7 вказав, що шкода, завдана злочином, йому не відшкодована, щодо міри покарання, вважає, що обвинуваченого слід покарати згідно закону. Потерпілий підтримав заявлений цивільний позов в повному обсязі, пояснивши, що завдана йому майнова шкода на суму 1070 гривень це вартість обручки, а моральна шкода полягає у стражданнях, що трапилися внаслідок конфлікту з дружиною, потрібно було пояснювати дружині та родичам про зникнення обручки, що спричинило йому незручності та почуття провини за втрату символу шлюбу. Моральну шкоду потерпілий оцінює у 20000 гривень.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що в 2020 році, перед Зеленими святами, у вечірній час додому прийшов її чоловік ОСОБА_7 і повідомив, що в нього під під`їздом на лавці зняли золоту обручку, яку вони купили в 1988 році. Він хвилювався. Чоловік повідомив, що обручку в нього зняв ОСОБА_11 , як виявилося в подальшому обвинувачений ОСОБА_4 . Обручку ОСОБА_7 носив на правій руці, документи на обручку не збереглися, однак вона така ж як і її обручальне кільце, яке вона надавала для проведення необхідних експертиз.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що в 2020 році, близько 10 год. він зустрів ОСОБА_4 , у дочки якого було день народження, проте він не мав коштів щоб його відсвяткувати. Тому він, ОСОБА_4 , поросив його здати в ломбард обручку, оскільки не мав власних документів. Сумнівів, що це обручка обвинуваченого у свідка не було. В подальшому він, ОСОБА_13 , здав зазначену обручку в ломбард «Партнер» за яку отримав 1000 грн.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 28 липня 2020 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу на фотознімку №1 ОСОБА_4 , з яким 17 червня 2020 року зустрівся близько 10 год. 30 хв., після чого пішов у двір будинку АДРЕСА_2 , де в ході розпивання спиртного, останній зняв з його правої руки золоту обручку 585 проби, вагою, 1,3 грам.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 29 липня 2020 року, під час якого потерпілий ОСОБА_7 відтворив механізм дій, якими ОСОБА_11 знімав з його руки обручку 17 червня 2020 року близько 10 год. 30 хв. в дворі будинку АДРЕСА_2 .

Оглянутим в судовому засіданні відеозаписом - додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 29 липня 2020 року (диск DVD-R 4.7 mb, «Verbatim», №MFP691 XE16075659 4), на якому зафіксовано інформацію, щодо відтворення потерпілий ОСОБА_7 механізму дій, якими ОСОБА_11 знімав з його руки обручку 17 червня 2020 року близько 10 год. 30 хв. в дворі будинку АДРЕСА_2 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 30 липня 2020 року за участю свідка ОСОБА_13 , згідно якого, свідок відтворив події 17 червня 2020 року та вказав, що близько 10 год. 10 год. 30 хв., цього дня, по вул. Шептицького у м. Тернополі, він зустрівся з знайомим йому ОСОБА_4 , з яким розмовляли та під час розмови останній запитав в нього, чи має він будь які документи, на що він, ОСОБА_13 , повідомив, що має паспорт громадянина України. Після цього, ОСОБА_11 попросив його піти у ломбард «Партнер», що по вул. Шептицького, 14А та здати обручку, при цьому пояснив, що обручка його, однак на даний момент йому потрібні гроші, щоб провести час з дітьми. Він, ОСОБА_13 , погодився, пішов у ломбард «Партнер», що по вул. Шептицького, 14А у м. Тернополі, у відповідь йому надали документи, які він хотів віддати ОСОБА_14 , однак останній відмовився. У ломбарді обручку оцінили, як золото 585 проби, вагою 1,3 грама, за яку дали йому, ОСОБА_13 , кошти 1070 грн., після чого він передав кошти ОСОБА_4 , а сама пішов додому.

Оглянутим в судовому засіданні відеозаписом (диск DVD-R 4.7 mb, «Verbatim», №MFP689 XE15233825 5), який відповідає обставинам описаним у протоколі проведення слідчого експерименту від 30 липня 2020 року за участю свідка ОСОБА_13 .

Протоколом огляду від 06 серпня 2020 року з додатком до протоколу огляду фотознімками, який проводився за участю спеціаліста ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , під час якого спеціаліст провів огляд об`єкту - золотої обручки, яку добровільно надала ОСОБА_12 та встановив, що даний предмета виготовлений із золота, 583 проби, вагою 1,09 грама.

В судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_10 суду пояснив, що за освітою він не є оцінщиком цінних металів, однак в межу своєї діяльності з цінними металами він має знати з чим працює. Для цього він використовує індивідуальний огляд проб, які проставлені на виробах, використовує хімію та реактиви, які мають відповідати нормам. Використовується порівняльний метод виробу, під час якого визначається проба з іншим, в якому відома проба та третім предметом, в якому нижча або вища проба з використанням реактиву 585 проби по всіх трьох, з яких оглядається окислення, щоб побачити реакцію хімічної речовини, чи вона нижча, чи вища. Спеціаліст ОСОБА_10 ствердив, що порівняльний метод дає можливість точно встановити з якого металу виготовлений виріб. Також він підтвердив дані зазначені у протоколі огляду від 06 серпня 2020 року з додатком - фотознімками за його участю як спеціаліста.

Інформацією, наданою представником ПТ «Ломбард Партнер» Мокієнко і компанція» ОСОБА_15 за № 1460/20ю від 16 липня 2020 року, згідно якої 17 червня 2020 року у відділення ломбарду, розташованого по вул. Митрополита Андрея Шептицького, буд.14/А у м. Тернопіль, звернувся ОСОБА_13 та отримав кредит під заставу обручки із золота 585 проби, загальною вагою 1,3 грама.

Довідкою №1330 від 20 липня 2020 року, виданою Національним банком України, згідно якої закупівельна ціна на дорогоцінний метал у брухті станом на 17 червня 2020 року за пробу металу (золото) 585 проби становить 851,10 грн.

Суд оцінює критично твердження обвинуваченого щодо відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та вважає, що вони спрямовані на уникнення більш суворішого виду покарання.

Так, під час судового розгляду ОСОБА_4 підтвердив, що потерпілий ОСОБА_7 намагався зупинити його в той момент, коли він, обвинувачений, залишав місце розпивання алкогольних напоїв разом із обручкою потерпілого. Не зважаючи на це, в присутності потерпілого, обвинувачений не зупинився а втік з місця події, таким чином відкрито викрав майно ОСОБА_7 . При цьому, на переконання суду, ОСОБА_4 усвідомлював, що потерпілий розуміє сутність його злочинних дій.

Верховний суд у своєму рішенні № 545/1937/18 вказав, що якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а вилучення майна відбувалося відкрито, то склад шахрайства відсутній, і такі дії потрібно кваліфікувати як грабіж.

Таким чином, суд всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини злочину, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до цього порушення та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий за скоєння аналогічних злочинів проти власності, проте на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив злочин, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутні обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що, з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Крім цього, згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та, із застосуванням ст. 71, 72 КК України, призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Беручи до уваги те, що злочин, за яким обвинувачений ОСОБА_4 притягається до кримінальної відповідальності (за даним вироком) був вчинений ним до постановлення вироку від 30 листопада 2020 року, остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, зарахувавши йому у строк відбуття покарання частину відбутого покарання за вироком від 30 листопада 2020 року.

Також, у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов представником потерпілого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди на суму 1070 грн. та моральної шкоди на суму 20000 грн. в користь потерпілого.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Беручи до уваги, що неправомірними діями ОСОБА_4 ОСОБА_7 завдано майнової шкоди на суму 1070 гривень, цивільний позов представника потерпілого в цій частині підлягає до задоволення.

Вирішуючи заявлений представником потерпілого цивільний позов в частинні стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 20000 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, ч. 2 , ч. 3 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладених норм закону, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 викрав в потерпілого обручку, яка несе в собі певні символи для власників цього майна та беручи до уваги понесені внаслідок цього потерпілим страждання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого цивільного позову в цій частині частково та вважає, що з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 2000 гривень завданої моральної шкоди.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за даним вироком приєднати частину не відбутого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту звернення вироку до виконання, зарахувавши у строк призначеного покарання термін, відбутий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 1070 (одну тисячу сімдесят) гривень завданої майнової шкоди та 2000 (дві тисячі) гривень завданої моральної шкоди.

Речові докази по справі:

- диск «DVD-R Verbatim», 4,7 Gb MFP689 XE15233825 5» від 29 липня 2020 року залишити при матеріалах судового провадження, після набрання вироком законної сили;

- диск «DVD-R Verbatim», 4,7 Gb MFP689 XE15233825 5» від 30 липня 2020 року залишити при матеріалах судового провадження, після набрання вироком законної сили;

- золоту обручку 585 проби, яка, згідно розписки ОСОБА_12 від 08 серпня 2020 року, повернута власнику ОСОБА_12 , залишити в розпорядженні ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1