Дата документу 30.12.2021 Справа № 554/8162/21
УХВАЛА

Іменем України

30 грудня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
представника скаржника адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Полтава скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 11.11.2021 року, про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000099, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року за ч.2 ст.382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 11.11.2021 року, про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000099, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року за ч.2 ст.382 КК України.
В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що 04.11.2021 року він направив заяву до Полтавської обласної прокуратури про залучення його до кримінального провадження №0000099, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року за ч.2 ст.382 КК України,як потерпілого.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 11.11.2021 року, йому було відмовлено у задоволенні клопотання.

Підставами, що зазначені в оскаржуваній постанові, з`явились відсутність даних про заподіяння ОСОБА_4 шкоди, її розрахунку та документального підтвердження.
Постанову отримав 17.11.2021 року.
На думку скаржника, винесена постанова від 11.11.2021 року являється незаконною та необґрунтованою.
Він вказує, що його права виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або залучення його до провадження як потерпілого. Кримінальний закон не вимагає від нього зазначати в заяві про злочин детальний розрахунок завданої шкоди та надання документального підтвердження. Всупереч вимог ст.110 КПК України, постанова не вмотивована, оскільки на підтвердження свого висновку про відсутність завданої шкоди, прокурор не здійснив слідчі (розшукові) дії для встановлення шкоди у будь-якій формі. До висновку про відмову у визнанні потерпілим, прокурор дійшов передчасно, оскільки не встановлював обставини, що мають значення для кримінального провадження, не збирав, не перевіряв та не оцінював докази, не призначав судової експертизи, що є порушенням вимог ст.ст.92,93,94 КПК України.
Скаржник вважає, що постанова незаконна, просив її скасувати та зобов`язати прокурора повторно розглянути подану ним 04.11.2021 року заяву, в порядку ст.220 КПК України.
ОСОБА_4 надав заяву про розгляд скарги без його участі, за участю його представника адвоката ОСОБА_3 , скаргу підтримує в повному обсязі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала скаргу та просила її задовольнити.
Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, суд про причину своєї неявки не повідомив.
Судом встановлено, що ТУ ДБР, розташоване у м. Полтаві, проводить розслідування кримінального провадження №0000099, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року за ч.2 ст.382 КК України.

04.11.2021 року скаржник направив до прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000099, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року за ч.2 ст.382 КК України.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 в клопотанні про визнання ОСОБА_4 потерпілим було відмовлено, про що винесена постанова від 11.11.2021 року.

В постанові зазначено, що чинний КПК України передбачає можливість відмови у визнанні потерпілим, якщо заява чи повідомлення подані особою, якій не завдано шкоди. В постанові проаналізовані ознаки кримінального правопорушення: об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 та ч.3 статті 382 КК України, а також вказано, що на момент подання заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення, тому про наявність шкоди, завдані особі незаконним діями правоохоронних органів та суду, можна вести мову в разі настання наведених вище фактів.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Процесуальним законом не передбачено винесення окремої постанови та/або ухвали про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як зазначено у ч. 2 ст.9 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Дослідивши постанову про відмову в визнанні потерпілим від 11.11.2021 року, суд встановив, що зміст вказаної постанови не в повній мірі розкриває сутність висновку, що зроблений прокурором. В ній міститься аналіз об`єктивної сторони злочину, передбаченому ст.382 КК України, з незрозумілим посиланням на ч.1 та ч.3 зазначеної статті, хоча провадження здійснюється в рамках ч.2 ст.382 КК України.
Крім того, зі змісту постанови вбачається, що розслідування здійснюється відносно службових осіб Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області за ч.2 ст.382 КК України. Але з постанови не зрозуміло, як викрадання з Кобеляцької ЦРЛ амбулаторної картки ОСОБА_4 та висновку про проходження останнім медичної комісії 12.05.2004 року, пов`язані між собою. Відповідно, з постанови незрозуміло, чи існує причинний зв`язок між невиконанням рішення суду та наслідками крадіжки документів ОСОБА_4 , що становлять лікарську таємницю.
Слідчий суддя погоджується з позицією ОСОБА_4 в частині того, що кримінальний закон не вимагає від заявника зазначати в повідомленні про кримінальне правопорушення детальний розрахунок завданої шкоди та надання документального підтвердження, а також в частині того, що прокурор повинен був виконати вимоги ст.ст.92,93,94 КПК України і встановити наявність чи відсутність шкоди (матеріальної чи моральної).
Суд вважає, що висновок про відмову у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не відповідає вимогам до процесуального рішення, передбаченого ст.110 КПК України.
Таким чином, скарга про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
В той же час, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що на момент подання заяви про кримінальне правопорушення, шкода вже повинна бути завдана заявнику, але зазначене повинно бути встановлено розслідуванням і відображено в процесуальному рішенні, що не було здійснено прокурором.

Слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 в частині зобов`язання прокурора повторно розглянути подану ним 04.11.2021 року заяву, в порядку ст.220 КПК України, не підлягає задоволенню. Оскільки, після отримання ухвали суду про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим, прокурор виконає вимоги ст.220 КПК України, і в цій часті права скаржника на цей час не порушені.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.306,307,369-372,376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 11.11.2021 року, про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000099, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року за ч.2 ст.382 КК України задовольнити частково.

Постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 11.11.2021 року, про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000099, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року за ч.2 ст.382 КК України скасувати.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено до 07 січня 2022 року.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м. Полтави ОСОБА_1 .