Номер провадження: 11-сс/813/1369/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 31.08.2021 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000468 від 02.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУ поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт на вилучені 27.07.2021 року за результатами обшуку належного ОСОБА_8 автомобілю марки «Mercedes-Benz 316 CDI», н/з НОМЕР_1 , наступне майно: пістолет серії НОМЕР_2 (9 мм); магазин від пістолету, з 5 набоями всередині; 5 набоїв окремо; флеш накопичувач, об`ємом 16 GB марки Smart buy; флеш накопичувач з маркуванням АТ-410 2020-09, об`ємом 16 GB; Micro-SD карту, об`ємом 16 GB; мобільний телефон «Samsung Galaxy A 10s», imei l: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , з карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Samsung Galaxy S10e», imei: НОМЕР_6 , з карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_7 ; мобільний телефон «MaxCom ММ134», імеі: НОМЕР_8 , з карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_9 ; ключі від автомобіля з брелком сигналізації; автомобіль марки «Mercedes-Benz 316 CDI», н/з НОМЕР_1 , в кузові білого кольору, із забороною будь-якій особі відчужувати, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном.
Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що необхідність накладення арешту на вилучене майно обумовлюється необхідністю збереження слідів, засобів та знарядь злочину, що відповідає вимогам пункту 1 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:
- з матеріалів кримінального провадження наданих до клопотання слідчого не вбачається, що відносно майна ОСОБА_8 , на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна;
- поза увагою слідчого судді залишилось те, що відносно ОСОБА_8 кримінальне провадження органом досудового розслідування не здійснюється та він взагалі не має будь-якого процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні;
- прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 була надана недостовірна інформація до суду про наявність належного повідомлення ОСОБА_8 про час та місце проведення судового засідання розгляду клопотання про накладення арешту на вилучене майно, оскільки будь-які докази про належне повідомлення відсутні;

- слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 є приватним підприємцем, а арешт майна, саме автомобіля марки «Mercedes-benz 316 CDI» державний номер НОМЕР_1 позбавляє його можливості здійснювати свою підприємницьку діяльність та заробляти кошти на утримання сім`ї, оскільки автомобіль є його єдиним джерелом доходу;

- слідчим суддею не враховано те, що вилучений пристрій травматичної дії серії НОМЕР_2 (9 мм) офіційно зареєстрований та ОСОБА_8 має дозвіл на його носіння, а інше є приватною власністю ОСОБА_8 та використовується ним в особистих цілях.

Посилаючись на наведені доводи, представника ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Прокурор ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду двічі не з`явився, надіслав клопотання про розгляд провадження за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено що, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання, щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст. 170 КПК України зазначив, що вказане майно має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.
Разом з тим, такий висновок слідчого судді суперечить матеріалам кримінального провадження.
Так, слідчий у клопотанні зазначив, що СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000468 від 02.04.2021, за ознаками ч. 2 ст. 146 КК України.
З матеріалів досудового розслідування вбачається, що 23.03.2021 приблизно о 17 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_12 , разом з двома на теперішній час не встановленими досудовим розслідуванням особами чоловічої статі, діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей відносин власності та життя і здоров`я людини, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, за попередньою змовою, згідно заздалегідь розробленого плану, попередньо розподіливши функції учасників, перебуваючи на території подвір`я житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , застосовуючи фізичну силу, разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами чоловічої статі, схопив ОСОБА_13 , під руки та силоміць змусив пройти до автомобілю марки «Мазда», в кузові універсал, іноземної реєстрації « НОМЕР_10 », позбавивши свободи переміщення та можливості самостійно обирати місце свого знаходження.
Після чого ОСОБА_12 під погрозами здійснення фізичного та психічного насильства змусив потерпілого сісти до автомобілю марки «Мазда», в кузові універсал, іноземної реєстрації « НОМЕР_10 », який останній не мав змоги вільно залишити. Таким чином, ОСОБА_12 , не дивлячись на бажання ОСОБА_13 покинути даний автомобіль, незаконно позбавив волі останнього, перешкоджаючи йому обирати за своєю волею місце знаходження, чим викрав останнього.
У подальшому ОСОБА_12 відвіз ОСОБА_13 на вищезазначеному автомобілі до приватного будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, будинок №52в, де продовжив незаконно позбавляти волі останнього, шляхом зв`язування рук та заборони залишати приміщення домоволодіння, погрожуючи здійсненням щодо нього фізичного та психічного насильства, яке потерпілий сприймав як реальну загрозу для свого життя та здоров`я.
Далі ОСОБА_12 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, вимагав переоформлення права власності на належну ОСОБА_13 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Вищезазначені протиправні дії ОСОБА_12 продовжувалися до 06.04.2021, після чого, отримавши довіреність, з метою приватизації даної квартири, останній відпустив ОСОБА_13 .
Окрім того, 18.04.2021 отримано повідомлення, яке надійшло по телефону від громадян про те, що восени 2020 року невстановлені особи викрали ОСОБА_14 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , після чого останнього незаконно утримали за адресою: АДРЕСА_4 , звідки він втік 17.06.2021 та звернувся до поліції за допомогою. Дане повідомлення зареєстровано в ЖЄО ВП №3 ОРУ поліції №1 ГУНП в Одеській області за №20710.
Також 18.04.2021 надійшла заява від громадянина ОСОБА_14 , в якій він просить вжити заходів щодо невстановлених осіб, які наприкінці травня 2021 року, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. 9 Лінія, 22, викрали його та відвезли до м. Білгород-Дністровського, де незаконно позбавили волі в будинку по вулиці Горького.
В ході допиту потерпілого ОСОБА_14 , було встановлено, що восени 2020 року з ним познайомився чоловік ромської національності, який запропонував допомогти з документами на належний ОСОБА_14 будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого, разом з іншими особами ромської національності, за допомогою недобросовісних ріелтора та нотаріуса, переоформили право власності на вищезазначений будинок, а ОСОБА_14 вивезли до будинку, розташованого на вул. Планетній в м. Одесі, де протягом певного періоду часу утримували останнього. Потім ОСОБА_14 вивезли до м. Миколаїв, де намагалися взяти кредит у банківській установі на його ім`я, однак після невдалої спроби були вимушені повернутися до м. Одеси. В подальшому ОСОБА_14 даними особами було передано іншим особам ромської національності, які відвезли його до м. Білгород-Дністровський, де незаконно позбавили волі в будинку по вулиці Горького та змусили працювати за отримання їжі.
Під час усього досудового розслідування працівникам УСР в Одеській області ДСР НП України у порядку ст.40 КПК України проводилися заходи, спрямовані на виявлення ознак кримінального правопорушення.
В ході виконання доручення встановлено, що 22.03.2021 троє осіб ромської національності, знаходячись в квартирі за місцем мешкання громадянина ОСОБА_13 , мешкає: АДРЕСА_2 , шляхом погроз змусили останнього сісти до а/м марки «Мазда», іноземної реєстрації НОМЕР_10 . В подальшому невстановлені особи вивезли ОСОБА_13 до приватного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де утримували останнього проти його волі до 06.04.2021, з метою заволодіння квартирою АДРЕСА_6 .
Під час проведення заходів вставлені особи, причетні до скоєння даного кримінального правопорушення, серед яких ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Згодом, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 02.07.2021 було надано дозвіл на обшук належного батьку зазначених осіб ОСОБА_8 автомобіля марки «Mercedes-Benz 316 CDI», н/з НОМЕР_1 , з метою виявлення та вилучення знарядь скоєння кримінального правопорушення, в тому числі наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих і отруйних лікарських засобів, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, сім-карт, чорнових записів у будь-якому вигляді, а також електронних носіїв інформації, інших речей і документів, що мають значення для проведення досудового розслідування.
27.07.2021 за результатами обшуку було виявлено та вилучено: пістолет серії НОМЕР_2 (9 мм); магазин від пістолету, з 5 набоями всередині; 5 набоїв окремо; флеш накопичувач, об`ємом 16 GB марки Smart buy; флеш накопичувач з маркуванням АТ-410 2020-09, об`ємом 16 GB; Micro-SD карту, об`ємом 16 GB; мобільний телефон «Samsung Galaxy A 10s», imei l: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , з карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Samsung Galaxy S10e», imei: НОМЕР_6 , з карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_7 ; мобільний телефон «MaxCom ММ134», імеі: НОМЕР_8 , з карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_9 ; ключі від автомобіля з брелком сигналізації; автомобіль марки «Mercedes-Benz 316 CDI», н/з НОМЕР_1 , в кузові білого кольору.
Слідчий в клопотанні наголосив на тому, що вищевказані предмети мають значення речових доказів по даному кримінальному провадженню.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Аналіз змісту матеріалів, долучених до клопотання слідчого показав, що у зазначеному процесуальному документі в частині обґрунтування накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz 316 CDI», н/з НОМЕР_1 та виявлене в ньому майно не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону, адже, до клопотання не долучено жодного доказу на його обґрунтування та не доведено, що майно, на яке накладено арешт, а саме автомобіль та вилучене з нього майно, є предметом кримінального провадження.
Але у наданих слідчим матеріалах відсутні будь-які відомості про те, що автомобіль та вилучене в ньому майно є предметом кримінального правопорушення чи мають доказове значення у даному провадженні.
Так, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що з матеріалів кримінального провадження наданих до клопотання слідчого не вбачається, що відносно майна ОСОБА_8 , на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
За ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, за ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Разом з тим, у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не зазначено, якими доказами підтверджуються доводи слідчого про те, що вилучені речі та документи відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме: які саме чи були вони об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Так, апеляційний суд вважає слушними доводи про те, що слідчим суддею не враховано те, що вилучений пристрій травматичної дії серії ХКЛП4089 (9 мм) офіційно зареєстрований та ОСОБА_8 має дозвіл на його носіння, а інше є приватною власністю ОСОБА_8 та використовується ним в особистих цілях, доказів використання цього пристрою в незаконних цілях матеріали провадження не містять.
Окрім того, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах провадження дійсно відсутня інформація про наявність належного повідомлення ОСОБА_8 про час та місце проведення судового засідання розгляду клопотання про накладення арешту на вилучене майно.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не здійснив оцінку обґрунтованості доводів слідчого, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог слідчого; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення кримінального провадження та виконанням завдань кримінального судочинства.
При цьому, апеляційний суд враховує, що відносно ОСОБА_8 кримінальне провадження органом досудового розслідування не здійснюється, та він не має будь-якого процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що ухвала є необґрунтованою, оскільки слідчий суддя, окрім загальних формулювань та посилання на зміст клопотання слідчого, взагалі не навів мотивів на її обґрунтування, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Пославшись в ухвалі на необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, окрім наведення його змісту та цитування змісту процесуальних норм КПК України не зазначив, яких висновків він дійшов за результатами розгляду клопотання і не навів мотиви на обґрунтування такого рішення, зокрема, з огляду на наявність зазначених вище відомостей, не надавши оцінки письмовим запереченням та клопотанню представника потерпілого.
На думку апеляційного суду, наведені обставини свідчать про формальний підхід до розгляду клопотання слідчого, неповноту та неприпустиме спрощення судового розгляду.
Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Слідчим до клопотання, а також апеляційному суду не надано жодних належних доказів, які підтверджують, що вилучені предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Окрім того, надані слідчим матеріали, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, адже вони не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на зазначене вище майно, є безпідставним.
Визнаючи доводи апеляційноїскарги обгрунтованими та задовольняючи її, колегія суддів виходить з того, що, відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 174, 370, 395, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 31.08.2021 про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку належного ОСОБА_8 автомобілю марки «Mercedes-Benz 316 CDI», н/з НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження №0000468 від 02.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладання арешту на майно вилучене 27.07.2021 за результатами обшуку належного ОСОБА_8 автомобілю марки «Mercedes-Benz 316 CDI», н/з НОМЕР_1 , перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4