Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
скаржника ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року про відмову у задоволенні його скарги на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, обґрунтовуючи її тим, що він та його представник надіслали на адресу вище вказаного органу заяву ОСОБА_6 від 27.05.2020 про вчинення суддею Львівського апеляційного суду ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365, 366, 375 КК України, однак, всупереч вимогам ст.214 КПК України, відповідні відомості до ЄРДР внесені не були.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.06.2021 у задоволенні вказаної скарги ОСОБА_6 відмовлено, у зв`язку із тим, що заявником не вказано, у чому саме полягає перевищення влади та службових повноважень суддею. Натомість, наведені обставини, які зазначені в заяві про вчинення злочину, не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі конкретних відомостей, які б підтверджували ознаки злочину, а також мотив, прямий умисел чи зацікавленість судді. Мотиви скаржника по суті є його суб`єктивним сприйняттям та зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді та переоцінки доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 оскаржує її з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду. Вказує на те, що слідчий суддя не в повній мірі дослідив усі наявні у матеріалах провадження докази. З огляду на наведене, просить судове рішення скасувати і постановити нове, яким призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили скасувати ухвалу слідчого судді, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Главою 26 КПК України передбачена можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вимогами ч.1 ст.303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може бути оскаржена на досудовому провадженні.

Відповідно до змісту скарги, ОСОБА_6 та його представник надіслали на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, заяви ОСОБА_6 про вчинення суддею Львівського апеляційного суду ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365, 366, 375 КК України, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , проте відомості в ЄРДР не внесені.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи п.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, визначають, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, проаналізувавши вказані положення законодавства, дійшов обґрунтованого переконання, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.
Дані обставини є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, який за викладених обставин, дійшов обґрунтованого і вмотивованого переконання про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, оскільки відсутні об`єктивні дані, які, дійсно, свідчать про ознаки кримінального правопорушення, зокрема, докази, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Зокрема, наведені обставини, які зазначені в заяві про вчинення злочину, не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі конкретних відомостей, які б підтверджували ознаки злочину, а також мотив, прямий умисел чи зацікавленість судді.
Також варто відмітити, що ухвала апеляційного суду Львівської області від 19.07.2018 щодо ОСОБА_6 була предметом перевірки Верховним Судом за касаційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 . Постановою суду касаційної інстанції від 19.11.2019 вирок Сихівського районного суду м. Львова від 07.12.2017 та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19.07.2018 щодо ОСОБА_6 залишено без змін, а касаційні скарги сторони захисту без задоволення. Зі змісту судового рішення Верховного Суду вбачається, що судом касаційної інстанції були перевірені доводи сторони захисту, в тому числі щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , використання показань з чужих слів, а також і про відсутність частини відеозапису слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 . Вказані доводи визнані необґрунтованими та констатовано відсутність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваних судових рішень.
З огляду на наведені обставини в їх сукупності, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 303, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді