УХВАЛА
Справа № 521/17117/21

Номер провадження:1-в/521/737/21

06 грудня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про визнання протиправною та скасування постанови начальника Державної установи - арештного дому «Одеська виправна колонія № 14» від 09.04.2021 року про накладення дисциплінарного стягнення відносно засудженого ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду міста Одеси, в порядку п.13-1 ст.537 КПК України, звернувся захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про визнання протиправною та скасування постанови начальника Державної установи - арештного дому «Одеська виправна колонія № 14» від 09.04.2021 року про накладення дисциплінарного стягнення відносно засудженого ОСОБА_4 .

В заяві адвокат просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника державної установи арештного дому «Одеська виправна колонія № 14» від 09.04.2021 року відносно засудженого ОСОБА_4 , якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарний проступок від 29.03.2021 року, наводячи відповідні доводи.

В судовому засіданні захисник підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Суд, заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Положеннями ст. 537 КПК України визначене коло питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. Перелік цих питань є вичерпним та розширенню не підлягає.

Відповідно до змін, внесених до частини першої статті 537 КПК України Законом № 1491-VIII від 07.09.2016, зазначену норму процесуального закону було доповнено пунктом 13-1 . Як вбачається з положень цієї норми, особам, які перебувають під вартою або їх захисникам дійсно надано право на оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Вирішуючи питання розмежування юрисдикції суду, на який поклагається розгляд зазначених питань, суд враховує інформацію, яка міститься у пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (щодо удосконалення доступу до правосуддя осіб, які утримуються в установах

попереднього ув`язнення та виконання покарань), де зазначено, що «необхідність прийняття закону зумовлюється неоднозначністю практики встановлення юрисдикції судів щодо справ, які ініціюються засудженими та особами, які взяті під варту. Також вона зумовлена складністю доступу до суду засуджених та взятих під варту осіб з метою захисту свої прав у випадках, коли у них немає достатньо коштів для сплати судового збору.

Практика судів в Україні демонструє суттєві розбіжності у підходах до визначення підсудності справ у випадках звернень ув`язнених та засуджених з метою оскарження рішень, дій та бездіяльності адміністрації установ виконання покарань чи попереднього ув`язнення. Наприклад, коли засуджений (чи ув`язнений) звертається до районних судів, то вони відмовляють у прийнятті до свого провадження його справи, посилаючись на те, що в`язнична адміністрація є суб`єктом владних повноважень, а тому такі справи повинні розглядатись адміністративними судами. Однак, коли засуджений звертається до адміністративних судів, вони відмовляють приймати такі справи до свого провадження, посилаючись на норму статті 539 КПК України, яка вказує, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку вирішуються судом, який ухвалив вирок (відповідно, в порядку кримінального судочинства).

Такий стан справ призвів до встановлення порушення Європейським судом з прав людини, який, проаналізувавши українську судову практику та законодавство, вказав на її неоднозначність з питання визначення підсудності скарг засуджених на в`язничну адміністрацію (див. § 115 рішення по справі «Вінтман проти України» (Заява No 28403/05)). Судом було визнано порушення права на ефективний засіб правового захисту у відповідності до статті 13 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Законопроектом пропонується внести зміни до статті 537 та 539 Кримінального процесуального кодексу України для того, щоб уточнити, що справи про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установ виконання покарань, а також установ попереднього ув`язнення розглядаються районними судами, в межах територіальної юрисдикції яких засуджений відбуває покарання. У відповідності до змін, розгляд справ в таких випадках повинен здійснюватись в порядку адміністративного судочинства. Такий підхід надасть можливість уникати завантаження адміністративних судів великою кількістю справ засуджених щодо оскарження рішень, які не мають високого ступеня значимості (як-то оскарження догани чи поміщення у дисциплінарний ізолятор) і, в той же час, зберегти використання засад адміністративного судочинства, які за своєю правовою природою є більш підходящими для вирішення такої категорії справ».

Крім того, суд приймає до уваги наступне.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 ст.4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

В силу пункту 1 частини 1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява захисника ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови начальника Державної установи - арештного дому «Одеська виправна колонія № 14» від 09.04.2021 року про накладення дисциплінарного стягнення відносно засудженого ОСОБА_4 подана з порушенням правил кримінального судочинства, тому підстав для її задоволення судом не встановлено. При цьому суд вважає, що заява про скасування постанови начальника Державної установи - арештного дому «Одеська виправна колонія № 14» від 09.04.2021 року про накладення дисциплінарного стягнення відносно засудженого повинна бути розглянута Малиновським районним судом міста Одеси в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про визнання протиправною та скасування постанови начальника Державної установи - арештного дому «Одеська виправна колонія № 14» від 09.04.2021 року про накладення дисциплінарного стягнення відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1