Справа № 743/972/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/462/21
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові одночасно в режимі відеоконференції з Ріпкинським районним судом Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000198 від 11 травня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2021 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого Ріпкинським районним судом Чернігівської області 06 грудня 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 69 КК України до 200 годин громадських робіт та 10 липня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 місяців 5 днів арешту, яке відбув,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, якщо він виконає покладені на нього обв`язки, визначені ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи.

За обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 визнаний невинуватим та виправданий за недоведеністю вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 31 травня 2020 року в період часу з 09 до 23 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, проник у квартиру, АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Lenovo», моделі G575, діагональ екрану 15.6", з комплектуючим зарядним пристроєм моделі PA-1650-56 LC, вартістю 1825 грн., комп`ютерну мишу марки «Havit» моделі MS 871, вартістю 21 грн., які належали ОСОБА_9 , чим заподіяв матеріальну шкоду на суму 1 846 грн.

ОСОБА_6 визнаний невинуватим та виправданий за обвинуваченням у тому, що 10 травня 2020 року повторно, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами, з корисливих мотивів, використовуючи банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_10 , дізнавшись пін-код картки, діючи з єдиним умислом, таємно здійснив незаконне заволодіння грошовими коштами, а саме:

- 10.05.2020 о 15 годині 48 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 93,50 грн. та на суму 45 грн.;

- 10.05.2020 о 16 годині 16 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 45 грн.;

- 10.05.2020 о 16 годині 17 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , поповнив мобільний рахунок абонентського номеру НОМЕР_2 на суму 204 грн.;

- 10.05.2020 о 16 годині 18 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , поповнив мобільний рахунок, абонентського номеру НОМЕР_3 на суму 51 грн.;

- 10.05.2020 о 16 годині 59 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 192 грн.;

- 10.05.2020 о 17 годині 04 хвилини, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 81 грн.;

- 10.05.2020 о 17 годині 07 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , поповнив мобільний рахунок, абонентського номеру НОМЕР_4 на суму 62 грн.;

- 10.05.2020 о 17 годині 10 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 56 грн.;

- 10.05.2020 о 17 годині 11 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 5 грн.;

- 10.05.2020 о 17 годині 12 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 65 грн.;

- 10.05.2020 о 17 годині 23 хвилини, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 12 грн.;

- 10.05.2020 о 17 годині 25 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , поповнив мобільний рахунок, абонентського номеру НОМЕР_3 на суму 153 грн.;

- 10.05.2020 о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 90 грн.;
- 10.05.2020 о 18 годині 01 хвилини, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , поповнив мобільний рахунок, абонентського номеру НОМЕР_5 на суму 62 грн.;

- 10.05.2020 о 18 годині 16 хвилин, перебуваючи в кафетерії по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 70,50 грн.;

- 10.05.2020 о 18 годині 31 хвилини, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 60 грн.;

- 10.05.2020 о 18 годині 37 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 80 грн.;

- 10.05.2020 о 18 годині 39 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 60 грн.;

- 10.05.2020 о 19 годині 25 хвилин, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 87 грн.;

- 10.05.2020 о 20 годині 33 хвилини, перебуваючи в магазині по АДРЕСА_3 , розрахувався на суму 111,70 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1 685,70 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за даним епізодом обвинувачення суд вказав на те, що стороною обвинувачення не встановлено, не доведено і не конкретизовано, яким чином ОСОБА_6 отримав картку ОСОБА_10 , дізнався, пін-код цієї картки та не довів, що вказана картка належить саме потерпілому.

В апеляційній скарзі прокурор просить повторно допитати свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дослідити дані про рух коштів на банківській картці потерпілого, протокол слідчого експерименту та дані про особу обвинуваченого, за результатами встановлених обставин вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Аргументує тим, що ОСОБА_6 обвинувачується за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у незаконному заволодінні грошовими коштами, шляхом використання банківської картки потерпілого ОСОБА_10 , якою він розраховувався в магазинах без відома її законного володільця. Встановлення, доведення та конкретизація обставин отримання обвинуваченим даної картки, як вказав суд, є необхідною складовою у випадку обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 357 КК України. За даним обвинуваченням, час, місце вчиненого правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 185 КК України, а також інші суттєві обставини, були відомі як на момент повідомлення про підозру, так і на момент пред`явлення обвинувачення, у подальшому були підтверджені безпосередньо під час судового розгляду.

Під час надання оцінки доказам, суд не врахував показання свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що під час розшуку банківської картки батька у магазині бачила схожу картку у обвинуваченого, але на її запитання чи не батьківська у нього картка, він повідомив, що то не її справа. У разі, коли ОСОБА_6 , як він переконує, вважав, що то картка належить ОСОБА_14 , то міг вільно повідомити про це дочці потерпілого, яка за особливими ознаками упізнала картку та здійснювала її розшук.

Показання обвинуваченого суперечать показанням свідків в частині часу, коли ОСОБА_11 повідомила його про зникнення банківської картки батька, так за показаннями свідків це після обідній час час коли обвинувачений почав розрахунки, а за показаннями обвинуваченого це вечірній час, коли він завершив розрахунки і тому не звернув уваги на розмову з дочкою потерпілого.

Заперечення ОСОБА_6 своєї вини, а також те, що з використанням картки ОСОБА_10 було здійснено поповнення тарифних пакетів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не свідчить про те, що обвинуваченому не було відомо про дійсного власника банківської картки чи причетність до злочину інших осіб, оскільки ініціатива поповнення рахунків, в тому числі і рахунку ОСОБА_15 , належала саме ОСОБА_6 , а не іншим особам, яких, як намагається переконати обвинувачений, він вважав власниками картки.

Отже, суд не взяв до уваги вищевказані докази, які могли істотно вплинути на його висновки в частині вирішення питання про винуватість обвинуваченого, а також визначення міри покарання винному у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд не врахував зміни внесені до кримінального Закону та безпідставно не застосував до обвинуваченого обмеження щодо невчинення протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Покарання, яке суд призначив ОСОБА_6 прокурор вважає таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо особи обвинуваченого. Так, суд не надав належної оцінки ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, оскільки крадіжку вчинено під час не відбутого покарання, призначеного вироком суду, за ухилення від відбуття якого ОСОБА_6 у подальшому був засуджений іншим вироком суду. Не враховано, що не зважаючи на свій молодий вік ОСОБА_6 має ряд непогашених судимостей, в тому числі і за вчинення крадіжок та відбував покарання у місцях позбавлення волі. Щире каяття та активне сприяння розкриттю правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з боку обвинуваченого відсутні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, передопитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_6 категорично заперечує, що він знав про належність банківської картки потерпілому ОСОБА_10 , йому картку надав ОСОБА_16 та попросив сходити в магазин за цигарками та продуктами харчування. Дорогою до магазину він забув код доступу до картки, а тому телефонував та питав код. Покупки він передав ОСОБА_17 , а картку у нього забрала хрещена свідок ОСОБА_18 . На її прохання упродовж дня він ходив до магазинів та купував продукти харчування, спиртне. За день він близько 10 разів забував код, і в магазин приходив разом з ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_14 в суді апеляційної інстанції категорично заперечував, що надавав банківську картку обвинуваченому, не зміг пояснити з якої причини обвинувачений його обмовляє.

У той же час пояснення обвинуваченого повністю узгоджуються з показаннями неупередженого та незацікавленого свідка продавця магазину ОСОБА_12 , яка підтвердила, що 10 травня 2020 року ОСОБА_6 декілька разів приходив у магазин та здійснював покупки, при цьому розраховувався за них банківською карткою. Під час другого візиту в магазин і оплати товарів карткою, зняття готівки не відбулося, ОСОБА_6 повідомив, що це картка ОСОБА_20 , а не його, сказав, що повернеться до магазину, проте повернувся з Дячок Раїсою, яка продиктувала йому пін-код.

Свідок ОСОБА_11 допитана, як свідок обвинувачення в апеляційному суді підтвердила, що вона не була впевнена, що картка, якою в магазині розраховувався ОСОБА_6 , належить її батьку, потерпілому ОСОБА_10 , свідок впевнена, якщо б ОСОБА_6 знав, що картка, якою той проводив розрахунки в магазині належить її батьку, він би її повернув через побоювання бути покараним.

Потерпілий ОСОБА_10 , в суді апеляційної інстанції не заперечував, що свідок ОСОБА_13 , його колишня співмешканка, а свідок ОСОБА_21 проживала з ним, а тому він їй надав свою банківську картку для розпорядження його коштами. Код доступу до грошей після припинення стосунків з ОСОБА_13 не змінював. Колишня і теперішня співмешканки зустрічалися 09 травня 2020 року, разом вживали спиртні напої, після чого у ОСОБА_22 зникла банківська картка, а наступного дня зникли гроші з його рахунку.

Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_13 підтвердила, що з ініціативи ОСОБА_21 09 травня 2020 року вони зустрілися, у неї вдома вживали спиртні напої. ОСОБА_23 надавала картку її молодшому сину ОСОБА_24 , а той передавав ОСОБА_9 сходити до магазину за випивкою та цигарками. Після вживання спиртного ОСОБА_21 стала непристойно поводитися з її знайомими, які тільки зайшли у будинок, через що свідок усіх попросила вийти з її будинку і лягла спати, так як також сп`яніла.

10 травня 2020 року свідку ОСОБА_13 зателефонувала ОСОБА_21 та повідомила, що загубила банківську картку, яку та намагалася розшукати у будинку, на подвір`ї, біля двору та на вулиці. Потім прийшла ОСОБА_21 з дочкою потерпілого, ОСОБА_10 , удвох оглянули будинок, подвір`я, вулицю, проте картку не знайшли.

Син свідка ОСОБА_16 заявив, що будуть гуляти і відправили ОСОБА_6 в магазин за продуктами та спиртним. Пін-код картки їй повідомив ОСОБА_6 , щоб самому не забути. Кому належала банківська карточка, свідок стверджує, що не знала. Гроші на її телефон поповнював обвинувачений ОСОБА_6 за власним бажанням. Вона про це його не просила, навіть відмовляла витрачати гроші на її потреби.

З суб`єктивної сторони крадіжка чужого майна передбачає тільки прямий умисел, особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Потерпілий ОСОБА_10 суду підтвердив, що його банківська картка не була іменною, на ній немає запису прізвища та імені і він цю картку передав свідку ОСОБА_21 , з якою проживав однією сімє`ю.

Банківська картка зникла у ОСОБА_21 після вживання у будинку свідка ОСОБА_13 спиртних напоїв. Під час перебування у будинку ОСОБА_21 надавала банківську картку сину господарки будинку, а той передавав третій особі ОСОБА_9 для здійснення покупок у магазині і розрахунків чужою банківською карткою. У зв`язку з цим дві сторонні особи знали пін-код картки.

09 травня 2020 року, під час перебування свідка ОСОБА_21 у будинку свідка ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_6 не було.

10 травня 2020 року обвинувачений ОСОБА_6 банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , о 15 годині 48 хвилин, в магазині по вул. Заводська, 5, в смт. Замглай Ріпкинського району Чернігівської області, розрахувався на суму 93,50 грн. та на суму 45 грн.; о 16 годині 16 хвилин у цьому ж магазині , розрахувався на суму 45 грн.; о 16 годині 17 хвилин, поповнив мобільний рахунок абонентського номеру НОМЕР_2 на суму 204 грн.; о 16 годині 18 хвилин, поповнив мобільний рахунок, абонентського номеру НОМЕР_3 на суму 51 грн.;

10.05.2020 о 16 годині 59 хвилин, перебуваючи в магазині по вул. Центральна, 7, в смт. Замглай Ріпкинського району Чернігівської області, розрахувався на суму 192 грн.; о 17 годині 04 хвилини у цьому ж магазині, розрахувався на суму 81 грн.; о 17 годині 07 хвилин, поповнив мобільний рахунок, абонентського номеру НОМЕР_4 на суму 62 грн.; о 17 годині 10 хвилин, розрахувався на суму 56 грн.; о 17 годині 11 хвилин, розрахувався на суму 5 грн.; о 17 годині 12 хвилин, розрахувався на суму 65 грн.; розрахувався на суму 12 грн.; о 17 годині 25 хвилин, поповнив мобільний рахунок, абонентського номеру НОМЕР_3 на суму 153 грн.; 18 годині розрахувався на суму 90 грн.; о 18 годині 01 хвилини, поповнив мобільний рахунок, абонентського номеру НОМЕР_5 на суму 62 грн.

10.05.2020 о 18 годині 16 хвилин, перебуваючи в кафетерії по вул. Заводська, 8, в смт. Замглай Ріпкинського району Чернігівської області, розрахувався на суму 70,50 грн., після чого повернувся в магазин по вул. Центральна, 7, в смт. Замглай Ріпкинського району Чернігівської області, де о 18 годині 31 хвилини, розрахувався на суму 60 грн.; о 18 годині 37 хвилин, розрахувався на суму 80 грн.; о 18 годині 39 хвилин, розрахувався на суму 60 грн.; о 19 годині 25 хвилин, розрахувався на суму 87 грн.

10.05.2020 о 20 годині 33 хвилини, ОСОБА_6 перебуваючи в магазині по вул. Заводська, 11, в смт. Замглай Ріпкинського району Чернігівської області, розрахувався на суму 111,70 грн.

Аналіз здійснення покупок, відвідування декількох торгівельних закладів протягом чотирьох годин, а також поповнення рахунків на телефон свідка ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_13 , знайомої та на свій власний телефон, свідчить на користь показань обвинуваченого, що він був впевнений, що картка належить ОСОБА_25 і той йому дозволив витрачати кошти за вказівкою і частково на свій розсуд, що також підтверджується показаннями продавця магазину ОСОБА_12 , яка вказувала, що обвинувачений забував пін код картки і їй повідомив, що картка ОСОБА_20 , разом з обвинуваченим до магазину тричі приходила свідок ОСОБА_18 , яка допомагала у проведенні розрахунків карткою.

Більш того, обвинуваченого ОСОБА_6 виселив із кв. АДРЕСА_2 , його брат, потерпілий ОСОБА_9 , і ОСОБА_6 проживав у сарайчику, розташованому поряд із сільською радою. Свідок ОСОБА_13 доводиться хрещеною обвинуваченому, а тому, запрошувала переночувати та поїсти до себе додому.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за відсутністю умислу на заволодіння чужими коштами, суд першої інстанції цілком обґрунтовано звернув увагу на інформацію АТ КБ «ПриватБанк», що банківський рахунок на потерпілого ОСОБА_10 був відкритий 22.10.2019, коли він проживав однією сімє`ю із свідком ОСОБА_13

10.05.2020 о 12 годині 20 хвилин та о 12 годині 26 хв. в магазині «Продукти», по вул. Заводська, 11, в смт. Замглай Ріпкинського району, були оплачені банківською карткою потерпілого покупки на суму 60 грн. та 17 гривень, що підтверджує показання потерпілого ОСОБА_9 , який вказував, що 10 травня 2020 року в першій половині дня на прохання ОСОБА_20 він купував продукти та розплачувався банківською карткою, яку той йому надавав.

Посилання прокурора, як на доказ винуватості ОСОБА_6 , на відомості, одержанні під час слідчого експерименту від 21 липня 2020 року, є необґрунтованими. Зі змісту протоколу вбачається, що в присутності понятих, на той час підозрюваний ОСОБА_6 надавав пояснення, в який із магазинів приходив за здійсненням покупок, де розраховувався банківською карткою. Після чого записано свою вину визнав в повній мірі. Де взяв банківську картку, яким чином довідався про код доступу до рахунку, чи знав кому належить банківська картка і куди її подів, після того як на картці закінчилися кошти, слідча не з`ясовувала, що свідчить про однобічність і неповноту досудового розслідування і намагання сторони обвинувачення отримати як доказ під час судового розгляду показання підозрюваного ( том 1 а. с. 233-240).

Отже, суд першої інстанції на підстав об`єктивної оцінки кожного наданого стороною обвинувачення доказу з точки зору його належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, зробив обґрунтовані висновки про недоведеність поза розумним сумнівом умислу обвинуваченого ОСОБА_6 на заволодіння чужими коштами.

Критика апелянтом неправильного застосування ст.ст. 75, 76 КК України через відсутність вказівки у вироку обмеження щодо не вчинення протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення, є безпідставною.

Правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, прямо передбачені ч. 3 ст. 78 КК України, і для цього не потрібно переносити у вирок суду увесь зміст ст. 75 КК України, як помилково вважає прокурор.

У ст. 374 КПК України, де перелічені вимоги до змісту вироку, вказано, що при звільненні від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75-79, 104 КК України, у резолютивній частині вироку зазначається тривалість іспитового строку, обов`язки покладені на засуджено, що суд і виконав, поклав усі обов`язки, перелічені у ч.1 ст. 76 КК України, застосування яких є безумовним.

Призначаючи покарання, суд на виконання вимог ст. 65 КК України, повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї форми реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин, винуватість у якому визнав повністю та щиро розкаявся, раніше він двічі притягувався до кримінальної відповідальності. За попередніми вироками повністю відбув покарання. Обвинувачений виріс сиротою, не має зареєстрованого місця проживання, з будинку після смерті родички його виселив брат, потерпілий у даному провадженні. Характеристика із селища Замглай посередня, зловживає спиртними напоями, проте порушень громадського порядку не допускає, заяв і скарг від жителів селища на нього не надходило ( а. с. 4 том 2).

Наявність карантинних обмежень в державі та відсутність підтримки з боку товаришів та родичів, позбавляє обвинуваченого можливості офіційного працевлаштування. З огляду на молодий вік і відсутність життєвого досвіду ОСОБА_6 не завжди розуміє, що його використовують інші особи для вирішення своїх потреб та питань, що вказує на необхідність контролю за його поведінкою, а не про потребу в ізоляції від суспільства.

Оцінюючи обставини вчинення крадіжки обвинуваченим, його відносини з потерпілим ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що наявна ще одна пом`якшуюча обставина, як вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин: втратив батьків в неповнолітньому віці, не має офіційної реєстрації, через що його брат виселив із будинку, через карантинні заходи в державі обмежений в пересуванні та працевлаштуванні, а тому заслуговує на поблажливість і звільнення від покарання з випробуванням.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_26 ОСОБА_27 ОСОБА_28