Справа № 509/5922/21
УХВАЛА
28 жовтня 2021 року смт. Овідіополь

Слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в приміщенні суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000565 від 27.09.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, не одруженого, про наявність утриманців достовірні дані відсутні, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого місця проживання не маючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий та має одну не зняту та непогашену судимість за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.05.2007 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ ВП№1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 27.10.2021 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Із змісту даного клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.09.2021, приблизно о 07.30 год. підозрюваний ОСОБА_5 прибув до свого знайомого ОСОБА_7 , який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , якому в ході бесіди запропонував таємно викрасти з житлового будинку, розташованого у спільному подвір`ї, в якому проживає ОСОБА_8 , належне їй майно.

Отримавши згоду від ОСОБА_9 та узгодивши між собою, що ОСОБА_5 увійде у приміщення вказаного будинку, а ОСОБА_7 залишиться його чекати на подвір`ї, вони, діючи умисно, спільно, з єдиною корисливою метою, таємно, впевнившись, що їхні дії ніким не помічені, ОСОБА_5 , шляхом зламу вхідних дверей, проникнув в приміщення будинку, звідки виніс на спільне подвір`я вишукані там речі, належні ОСОБА_8 , а саме: спочатку телевізор марки «GRUNHELM», вартістю 7400 грн., та потім жіночу куртку чорного кольору, з написом у нижній частині «MISS», вартістю 500 грн., пластиковий контейнер зеленого кольору з набором металевих викруток в середині, вартістю 250 грн., два наручні годинники, один з ремінцем чорного кольору та написом на циферблаті «SWISS ARMY», вартістю 1000 грн. та другий з ремінцем чорного кольору з червоними нитками вздовж ремінця, без наявних маркувань, вартістю 300 грн., набір зарядних пристроїв типу «USB» у кількості 2 штук, загальною вартістю 150 грн., навушники білого кольору марки «Самсунг», вартістю 120 грн., сорочку білого кольору, вартістю 150 грн., спортивні штани чорного кольору, з написом «Balenciaga», вартістю 350 грн., кросівки чорного кольору з написом «Smile», вартістю 600 грн., мобільний телефон, в чорному корпусі, моделі «Bravis», вартістю 300 грн., портативний зарядний пристрій, типу «PowerBank» з кабелем типу «USB», вартістю 250 грн., де на нього чекав ОСОБА_9 , після чого спільно перенесли відповідні речі до приміщення, де мешкає ОСОБА_7 , тим самим заволоділи вказаним майном, яким розпорядились на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 11370 гривень.

Згідно повідомлення про підозру від 08.10.2021 року ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала своє клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що викладені в клопотанні та неможливість їх запобігання, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо застосування запобіжного заходу, вказав, що матеріали клопотання не містять достатні докази про доведеність підозри та існування оголошених ризиків, тому просив у задоволенні клопотання відмовити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та пояснив, що в нього є докази його невинуватості, що підтверджується його дзвінками та повідомленням через месенжер "Вайбер", однак сьогодні не може їх надати суду, оскільки не має можливості їх роздрукувати, а його сестра не може в цьому йому допомогти через хворобу.
Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя, вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У справі «Ілійков проти Болгарії» (заява N 33977/96) від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до п. 28 рішення «Плешков проти України» (заява N 37789/05) від 10.02.2011 р. ЄСПЛ погоджується, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту.
Така позиція ЄСПЛ узгоджується з положеннями національного законодавства, зокрема ст.ст. 177, 183 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Встановлено, що 08.10.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Оскільки термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N 42310/04) від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» (заява N 9627/81) від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
- протоколами огляду місця події від 26.09.2021 року та 27.09.2021 року; довідками про вартість речей від 26.09.2021 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 27.09.2021 року; письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 27.09.2021 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 28.09.2021 року, ОСОБА_11 від 05.10.2021 року та ОСОБА_12 від 05.10.2021 року; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_8 ; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 05.10.2021 року; протоколм допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 08.10.2021 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 08.10.2021 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2021 року; протоколом обшуку від 20.10.2021 року; протоколом пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 21.10.2021 року; протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 27.10.2021 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 28.10.2021 року.
Наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, є вагомими та можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
Підозрюваний ОСОБА_5 має повних 30 років від народження, освіта загальна середня, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживає один за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, проживає за рахунок випадкових заробітків, не одружений, про наявність утриманців достовірні дані відсутні, раніше судимий та має одну не зняту та непогашену судимість за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.05.2007 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, звільнився 26.11.2012 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 2 місяці 8 днів.

Крім того, ОСОБА_5 в січні 2015 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, за що був засуджений за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.03.2015 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. У зв`язку з наведеним строк погашення судимості за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.05.2007 року перервано та на даний час не сплив.

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки .

Зазначаючи про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовано послався на ризики, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі матиме можливість:
- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, не має зареєстрованого місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків. Таким чином, обґрунтовано можна стверджувати, що підозрюваний може ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через не зняту та непогашену судимість йому можливе реальне покарання у вигляді позбавлення волі, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на свідка ОСОБА_12 , іншого підозрюваного ОСОБА_7 , адже з їх показів стало відомо, що підозрюваний ОСОБА_5 погрожує фізичною розправою підозрюваному ОСОБА_7 , та його дружині - свідку ОСОБА_12 . Вказаний незаконний вплив на свідків підозрюваний може здійснювати з метою зміни їхніх показань, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини у кримінальному провадженні. Про реальність зазначеного ризику свідчить також не знята та не погашена судимість підозрюваного за вчинення особливо тяжкого насильницького злочину;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, так як підозрюваний раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, стійкого доходу чи заробітку не має, що може спонукати підозрюваного в подальшому вчинити новий корисливий злочин.
Посилання слідчого та прокурора на наявність інших ризиків висловлені у формі припущення, так як належних та допустимих доказів, які б про це свідчили матеріали клопотання не містять та в судовому засіданні не представлено.
Враховуючи встановлені вище ризики, наявність обґрунтованої підозри, особу підозрюваного, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування є найбільш прийнятним, а інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних причин:
- особисте зобов`язання не доцільно застосувати у зв`язку з тим, що на переконання слідчого судді, обрання такого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України;

- особиста порука на адресу суду не надходили для розгляду письмові зобов`язання осіб, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу;

- застава до суду не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків;

- домашній арешт не доцільно застосувати у зв`язку з відсутністю міцних соціальних зв`язків підозрюваного за місцем проживання, родини та утриманців не має, ніде не працює та не навчається. Крім того, на переконання слідчого судді підозрюваний ОСОБА_5 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання спробам здійснити дії щодо незаконного впливу на свідка ОСОБА_12 та іншого підозрюваного ОСОБА_7 .
Жодних доказів про те, що підозрюваний не може утримуватися під вартою, стороною захисту не представлено.
У зв`язку з вищенаведеним, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та доцільність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, але не довше, ніж в межах строків досудового розслідування, тобто до 08.12.2021 року.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 100 000 (сто тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, а також визначити обов`язки, з передбачених статтею 194 КПК України, які будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 грудня 2021 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 41 день.

Визначити розмір застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок код отримувача 26302945, банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0005435.

Підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживав, а саме смт.Овідіополь Одеського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити до 08.12.2020 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню та закінчує свою дію 08.12.2021 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02.11.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1