Справа № 442/293/22
Провадження № 1-кс/442/110/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -
встановив:
21.01.2022 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить постанову дізнавача від 24.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000367 від 07.10.2021 за фактом нанесення йому легких тілесних ушкоджень, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України скасувати, та витребувати матеріали даного кримінального провадження.
В обґрунтування скарги покликається на те, що 06.10.2021 він звернувся до Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України. На підставі вказаної заяви відомості внесено до ЄРДР за №0000367 від 07.10.2021. Постановою слідчого від 24.12.2021 закрито дане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю суб`єктивно сторони складу кримінального правопорушення, оскільки в діях ОСОБА_4 наявні ознаки необхідної оборони. З даною постановою категорично не згідний, вважає її передчасною та такою, що порушує вимоги чинного КПК України. У матеріалах справи є чимало доказів, які суперечать один одному. Попри це, слідчий експеримент, додаткові експертизи, одночасний допит осіб, свідчення яких не узгоджуються один з одним, тощо проведено не було. Відтак, досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії та не назначені усі необхідні експертні дослідження, внаслідок чого висновок про відсутність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки в діях останнього наявні ознаки необхідної самооборони, є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження такою, яка підлягає скасуванню.
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав повністю, просить таку задоволити.

Дізнавач СД Дрогобицького РВП ШУНП у Львівській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_5 скаргу заперечив, покликаючись на законність оскаржуваної постанови. Зазначив, що ним вжито усіх заходів для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Вислухавши пояснення скаржника, дізнавача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000367 від 07.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

24.12.2021 дізнавачем СД Дрогобицького РВП ШУНП у Львівській області ст.лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову постанову про закриття кримінального провадження.

Постанову мотивовано тим, що вжитими заходами, проведеними на досудовому розслідуванні не встановлено доказів, які б підтверджували наявність факту вчинення ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження відносно ОСОБА_3 . У даному випадку відсутня суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яка виражається в умислі на нанесення тілесних ушкоджень, окрім цього в діях ОСОБА_4 наявні ознаки необхідної оборони.

Пункт 2 ч.1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

У ст.125 КК України визначено кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.
З таких підстав, слідчий суддя вважає, що дізнавачем проігноровано наявний в матеріалах кримінального провадження висновок експерта, яким підтверджено наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень, не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, знехтувано обов`язок, встановлений законодавцем щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.
З таких підстав, слідчий суддя вважає, що висновок дізнавача про наявність підстав для закриття кримінального провадження є передчасним, а тому скаргу слід задоволити, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
вирішив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задоволити.
Постанову дізнавача СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 24.12.2021 скасувати.
Матеріали кримінального провадження №0000367 від 07.10.2021 скерувати до Дрогобицького РВП ГУНП України у Львівській областідля продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 14.02.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1