Справа № 567/1573/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2022 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

встановив:

29 вересня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, перебуваючи в квартирі по місцю власного проживання в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно, без відома та дозволу ОСОБА_5 , викрав належний йому велосипед марки «ARDIS» моделі «FOLD» рожевого кольору, який попередньо був залишений ОСОБА_5 за вказаною адресою.
У подальшому, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 583 (п`ятсот вісімдесят три) грн.
Під час підготовчого судового засідання сторони просили угоду про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.
Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме у виді 80 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілий в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про примирення із обвинуваченим, просив її затвердити та зазначив, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Також зазначив, що цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки не виконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Також йому відомо про обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з такого.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ч. 1 ст. 469 КПК України право ініціювати укладення угоди про примирення є виключним правом потерпілого та підозрюваного або обвинуваченого.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до проступку за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, що передбачена ч. 1 ст. 185 КК України та загальним засадам призначення покарання.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді громадських робіт.

Покарання, яке узгоджене сторонами, є достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Також, судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

При цьому, судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 686,48 грн., відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:
затвердити угоду від 30.11.2021 про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 а визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 а на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи 686,48 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні велосипед марки «ARDIS» моделі «FOLD» рожевого кольору вважати повернутим потерпілому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1