Справа № 574/559/21
Провадження 1-кп/574/131/2021
У Х В А Л А

23 вересня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області клопотання захисника ОСОБА_3 про надання дозволу обвинуваченому приймати участь у судовому засіданні поза межами скляної кабіни, поряд із захисником та клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2021 року за №0000469 по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

за участі сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
В провадженні Буринського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за №0000469 від 02.07.2021 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_3 заявлено клопотання про надання дозволу обвинуваченому приймати участь у судовому засіданні поза межами скляної кабіни, поряд із захисником, покликаючись на те що, обвинувачений є особою похилого віку, має вади слуху, а тому перебування його в скляній кабіні обмежує його право на ефективну участь в судовому розгляді та є приниженням людської гідності.
Також, захисник просила повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він на її думку не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення та він не містить фактичних даних, оскільки стороною обвинувачення не надано підтверджень того, що до складання обвинувального акта були виконані вимоги ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів. Крім того в обвинувальному акті немає жодного посилання на докази, на підставі яких зроблено висновки обвинувачення. Зазначені в обвинувальному акті обставини сторона заперечує, а тому вони не є фактичними. В обвинувальному акті також відсутнє зазначення обставин, що пом`якшують покарання, а саме позитивні характеристики обвинуваченого та не притягнення його до адміністративної і кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечувала проти повернення обвинувального акта, так як він повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Щодо вирішення клопотання про участь обвинуваченого в судовому засіданні поза межами скляної кабіни прокурор поклалась на розсуд суду.

Потерпілі та їх представник заперечували проти, заявлених захисником клопотань, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.
Пунктом 3 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У відповідності до вимог ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
В ст. 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 підписано слідчим та прокурором, який його затвердив, обвинувальний акт містить усі необхідні відомості, які передбачено нормами ст. 291 КПК України, та до нього додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, поняття "обвинувачення" включає в себе такі складові елементи як виклад фактичних обставин кримінального провадження та формулювання обвинувачення.

При цьому, відповідно до постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України по справі № 5-328кс16 від 24.11.2016 року "формулювання обвинувачення" - це короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.

Враховуючи вищезазначене, суд не погоджується з доводами захисника щодо відсутності в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_4 формулювання обвинувачення та вважає, що зазначене формулювання обвинувачення разом з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення та його кваліфікацією, не можна вважати незрозумілим, неконкретним та таким, що перешкоджає належному розгляду провадження в суді.

На виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті було викладено фактичні обставини кримінального провадження так, як їх вважає встановленими прокурор, а тому суд не може вдаватись в оцінку правильності їх встановлення на цій стадії судового провадження.

Щодо аргументів захисника про не зазначення в обвинувальному акті доказів, якими підтверджуються викладені в ньому обставини, то в обвинувальному акті є посилання на конкретний доказ, зокрема висновок експертизи, і деталізовано відомості, що у ньому містяться.

Крім того, нормами ст. 291 КПК України не передбачено такої вимоги до обвинувального акта, як зазначення у ньому всіх доказів, якими підтверджуються викладені в ньому фактичні обставини, які прокурор вважав встановленими.

При цьому, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту та конкретних доказів, з урахуванням цієї стадії судового розгляду, є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

Також, на думку суду доводи захисника про помилкове зазначення в обвинувальному акті про не встановлення пом`якшуючих покарання обставин не є такими, що відповідно до ст. 314 КПК України можуть тягнути за собою повернення обвинувального акту прокурору.

За таких обставин, клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає.

При вирішенні клопотання захисника про надання дозволу обвинуваченому перебувати під час судового засідання поза межами скляної кабіни поряд із захисником, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Згідно з приписами ст. 318 КПК України, судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Згідно ст. 9 ч. 5 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ у справі "Ярослав Бєлоусов проти Росії" в рішенні від 04.10.2016 року та у справах "Ходорковський проти Росії", "Свинаренко і Сляднєєв проти Росії", розглянув питання сумісності перебування підсудних у залі засідань в металевій клітці, скляній кабіні з вимогами ст. ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо заборони катування та права на справедливий суд. В зазначених рішеннях ЄСПЛ дійшов до висновку, що перебування підсудних в металевій клітці чи скляній кабіні в залі судових засідань становить порушення ст. ст. 3, 6 Конвенції, оскільки обмежує право підсудного на ефективну участь в судовому розгляді і отримання реальної та ефективної правової допомоги, що не сумісне з поняттям справедливого судового розгляду з огляду на презумпцію невинуватості, не відповідає нормам цивілізованої поведінки в демократичному суспільстві, є приниженням людської гідності.

Відповідно до п. 11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 року N 613/785/5/30/29/67/68, у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН. На вікнах залів судових засідань незалежно від поверховості встановлюються ґрати.

Однак, положення вказаної Інструкції не містять категоричної заборони перебування обвинувачених в залі судового засідання під вартою, але поза межами клітки чи скляної кабіни.

Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника про надання дозволу обвинуваченому перебувати під час судового засідання в залі судових засідань Буринського районного суду поза межами скляної кабіни без застосування відносно нього спеціальних засобів (металевих браслетів) під час розгляду даного кримінального провадження, поруч зі своїми захисниками в умовах, які забезпечують ефективну реалізацію ним прав на захист за умови дотримання відповідних заходів безпеки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 291, 314 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_3 про надання дозволу обвинуваченому приймати участь у судовому засіданні поза межами скляної кабіни задовольнити.
Дозволити обвинуваченому ОСОБА_4 під час судових засідань при розгляді кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України перебувати в залі судових засідань Буринського районного суду Сумської області поза межами скляної кабіни без застосування відносно нього спеціальних засобів (металевих браслетів).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1