САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3379/18
ВИРОК
Іменем України

18.02.2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали кримінального провадження №0000274 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, освіта середня, неодруженої, яка має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що у невстановлені слідством час, у невстановленому слідством місці, при невстановлених слідством обставинах у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу «опій ацетильований» у великих розмірах з метою власного вживання, без мети збуту.
Реалізовуючи свій вищезазначений злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, у невстановлені слідством час, місці, у невстановленої особи, за невстановленому суму грошових коштів, придбала в якості наркотичного засобу «опій ацетильований» рідину коричневого кольору, яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл., заповнений приблизно до відмітки 2 мл., рідину коричневого кольору, яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл. заповнений приблизно до відмітки 2 мл., рідину коричневого кольору, яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл. заповнений приблизно до відмітки 2 мл., рідину коричневого кольору, яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл. заповнений приблизно до відмітки 2 мл., рідину коричневого кольору, яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл. заповнений приблизно до відмітки 2 мл., рідину коричневого кольору яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 20,0 мл. заповнений приблизно до відмітки 10 мл., рідину коричневого кольору, яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 20,0 мл. заповнений приблизно до відмітки 19 мл., які вона в подальшому почала зберігати без метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 до 07.03.2018. Цього ж дня, а саме 07.03.2018 в проміжок часу з 19 години 54 хвилини до 20 години 30 хвилин співробітниками УПН ГУНП в Дніпропетровській області спільно зі співробітниками СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ст.233 КПК України у зв`язку з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчинені злочину, за участю двох понятих проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході обшуку виявлено та вилучено в холодильнику, який знаходився в спальній кімнаті, де мешкала ОСОБА_4 : рідину коричневого кольору масою 1,9891 г., яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл., рідину коричневого кольору масою 1,8692 г., яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл., рідину коричневого кольору масою 2,0029 г., яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл., рідину коричневого кольору масою 2,0389 г., яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл., рідину коричневого кольору масою 1,9415 г., яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 5,0 мл., рідину коричневого кольору масою 9,5918 г., яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 20,0 мл., рідину коричневого кольору масою 18,8435 г., яка містилась в одноразовому медичному шприці з полімерного матеріалу з нанесеним градуюванням до 20,0 мл., які ОСОБА_4 у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, у невстановленої слідством особи, за невстановленому суму грошових коштів, придбала та зберігала в якості наркотичного засобу опій ацетильований з метою власного вживання без мети збуту.
Згідно із висновком експерта №1/8.6/1244 від 16.04.2018, надані на експертизу рідини коричневого кольору масами 1,9891г., 1,8692г., 2,0029г., 2,0389г., 1,9415г., 9,5918г., 18,8435г., містять наркотичний засіб опій ацетильований. Опій ацетильований віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає, відповідно, 0,0925г, 0,0925г, 0,1023г, 0,0950г, 0,1033г, 0,6311г, 1,0722г. Загальна маса опію ацетильованого складає 2,1889 г., що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000, становить великий розмір, який ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою власного вживання, без мети збуту.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.
Дослідивши надані докази, суд доходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні вказаного кримінально правопорушення.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнавала та відмовилася давати показання у відповідності до ст.63 Конституції України.
Як на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні нею злочину передбаченого ч.2 ст.309 КК України, сторона обвинувачення покладається на докази зібраними під час досудового розслідування, а саме копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом обшуку з фото таблицею до нього, DVD-R диском з відеозаписом обшуку, висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №1/8.6/1244 від 16.04.2018, тощо.
Однак, дослідивши надані докази, суд не знаходить їх такими, які б безспірно підтверджували вину обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення.
В силу ч.3 ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, судом встановлено, що 16.01.2018 року слідчим ОСОБА_8 було внесено відомості до ЄРДР №0000060 за ч.2 ст.307 КК України за фактом того, що 15.01.2018 року до Самапрського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_9 , про те, що особи на прізвиська ОСОБА_10 та ОСОБА_11 займаються незаконним збутом наркотичного засобу «опій ацетильований» в місті Дніпро (т.1 а.с.11).
З копії рапорту ст. о/у управління протидії наркозлочинності ГУПА в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 15.01.2018 року вбачається, що особами на прізвиська ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відомості про яких було внесено до ЄРДР за №0000060 є ОСОБА_4 та ОСОБА_13 (т.1 а.с.14).
07.03.2018 року в проміжок часу з 19 годин 54 хвилин до 20 годин 30 хвилин співробітниками УПН ГУНП в Дніпропетровській області спільно з заступником начальника СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , за участю двох понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході якого виявлено та вилучено в холодильнику, який знаходився в спальній кімнаті, яка належить ОСОБА_4 : 7 одноразових медичних шприца об`ємом 5 мл та 20 мл заповнених рідиною коричневого кольору (т.1 а.с.49-57).
Зазначений вище обшук було проведено слідчим в рамках кримінального провадження №0000060 від 16.01.2018.
Згідно із висновком експерта №1/8.6/1244 від 16 квітня 2018 року надані на експертизу рідини коричневого кольору масами 1,9891г., 1,8692г., 2,0029г., 2,0389г., 1,9415г., 9,5918 г., 18,8435г., містять наркотичний засіб опій ацетильований. Опій ацетильований віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину - складає відповідно 0,0925г, 0,0925г, 0,1023г, 0,0950г, 0,1033г, 0,6311г, 1,0722г. Загальна маса опію ацетильованого складає 2,1889 г.. Рідини, надані на експертизу 14.03.2018 року масою 1,1679 г, добровільно видана ОСОБА_16 та масами 1,9891 г, 1, 8692г, 2,0029 г, 2,0389г, 1,9415 г, 9,5918г, 18,8435г, що були вилучені в ході проведення обшуку 07.03.2018 року у ОСОБА_4 однорідні між собою ( а.с. а.с.119-122 т.1).
14 березня 2019 року у відповідності з положеннями ст.ст. 36, 110, 217 КПК України прокурором ОСОБА_17 було прийнято рішення про виділення із матеріалів досудового розслідування за №0000060 від 16 січня 2018 року, за ст. 307 ч. 2 КК України, в окреме провадження матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.307 КК України, за фактом збуту 07 березня 2018 року (т.1 а.с.9-10). Того ж дня за даним фактом внесено відомості до ЄРДР №0000274 за ч.2 ст.307 КК України (т.1 а.с.1) .
Суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу протокол обшуку від 07.03.2018 року, оскільки його було здобуто органом досудового розслідування із грубими порушеннями кримінально-процесуального законодавства з огляду на наступне.
Згідно з вимогами частин 2, 3 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.
Частиною 1 статті 223 КПК України встановлено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що вона є матір`ю обвинуваченої, їй відомо, що доньку викликали в поліцію, а потім в цей же день донька повернулася додому разом із працівниками поліції, які почали проводити обшук у них в помешканні. Їй разом з онукою сказали залишити кімнату, вона вийшла чекати на кухню, що розташована в кінці коридору гуртожитку, при обшуку присутня не була.
Як вбачається із копії протоколу допиту від 07.03.2018 року, в період часу з 17.30 год. до 18.10 год. ОСОБА_4 була допитана т.в.о. заступника начальника СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 в службовому кабінеті №39 Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській область в якості свідка у кримінальному провадженні №0000060 від 16.01.2018 (т.3 а.с.214-215).
Обшук помешкання ОСОБА_4 було проведено 07.03.2018 року з 19 год. 54 хв. до 20 год. 30 хв.
Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що обшук за місцем мешкання обвинуваченої було проведено відразу після її допиту в якості свідка та остання з 17.30 год. знаходилася разом із працівниками поліції і не могла вільно пересуватись через необхідність підкоритись наказам поліцейських, тобто фактично була затримана.
При цьому суд звертає увагу на той факт, що кримінальне провадження №0000060 від 16.01.2018 розслідувалося за фактами незаконного збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів, тобто органу досудового розслідування було достеменно відомо про можливу причетність ОСОБА_4 до незаконного обігу наркотичних засобів.
Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно зі ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Відповідно до ч.1 ст.208 КПК уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину а відповідно до ч. 3 цієї статті може здійснити особистий обшук затриманої особи.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК не проводилося, протокол затримання її працівниками поліції не складався.
Надаючи правову оцінку ланцюгу подій, що відбувалась 07.03.2018 року з 17.30 год. до 20.30 год., суд приходить до логічного висновку, що на момент початку обшуку за місцем її мешкання, ОСОБА_4 була фактично затримана працівниками поліції, а отже фактично набрала статусу підозрюваної.
Разом з тим, в порушення вимог ч.4 ст.208 КПК України слідчим не було роз`яснено обвинуваченій підстави затримання та вчиненні якого злочину вона підозрюється, а так саме і її права, передбачені ч.3 ст.42 КПК України, чим грубо порушено її права на захист.
Статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Аналогічні положення закріплені у п.6 ч.1 ст.7, ст.13 КПК України.
Статтею 233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.
Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.
Як вбачається з матеріалів справи, обшук за місцем проживання обвинуваченої було проведено на підставі її згоди на проведення обшуку, тобто без попереднього отримання ухвали слідчого судді.
Разом з тим, враховуючий той факт, що на момент початку обшуку ОСОБА_4 була вже фактично затримана працівниками поліції, у суду є обґрунтовані підстави сумніватися у добровільності такої згоди.
Не витримує критики також і твердження сторони обвинувачення, викладене у обвинувальному акті, про те, що обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 було проведено на підставі ст.223 КПК України у зв`язку з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_4 за декілька годин до початку обшуку вже перебувала у відділку поліції, тобто зазначена обставина вочевидь не відповідає дійсності.
Окрім того, при дослідженні змісту протоколу обшуку від 07.03.2018 року є очевидним, що його складено не однією особою, оскільки різні фрагменту тексту написані різним почерком та чорнилами різного кольору, тобто не однією людиною, про що будь якої відмітки в протоколі не зроблено.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, зробленого підчас проведення обшуку вбачається, що в помешканні присутні багато осіб, які мали можливість у вільному порядку пересуватись по ньому, виходити та повертатись, без визначеної послідовності дій.
В протоколі обшуку відсутні відомості про всіх учасників цієї слідчої дії, незважаючи на їх безпосередню участь у проведенні обшуку. Статус ОСОБА_4 як учасника обшуку у протоколі не визначений, не вказана підстава її участі у цій слідчий дії, не визначено статус інших осіб.
Суд зазначає, що відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.
Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку що обшук від 07.03.2018 року було проведено з грубими порушеннями вимог КПК України та права на захист ОСОБА_4 , що робить протокол обшуку від 07.03.2018 року явно не допустимим доказом, який не можна покласти в основу обвинувального вироку.
Аналогічні висновки містить Постанови ККС ВС від 05.02.2019 року у справі №236/2029/16-к та від 02.09.2020 року у справі №591/4742/16-к.
В рішенні по справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
На підставі викладеного суд, керуючись доктриною «плодів отруйного дерева», визнає недопустимими доказами висновок експерта від 16 квітня 2018 року №1/8.6/1244, оскільки предметами їх дослідження були предмети вилучені під час обшуку 07 березня 2018 року за адресою місця проживання ОСОБА_4 , а також постанову від 24.04.2018 року про визнання речовими доказами (т.1 а.с.124-127).
Згідно із ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
За ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В частині 2 ст.17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до системного аналізу кримінального процесуального закону при розгляді кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості.
Крім того, як вбачається з практики Європейського суду з прав людини принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд провадження з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінальної справи та оцінивши кожний зібраний під час досудового розслідування докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів обвинувачення з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувального вироку, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи опосередковано не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.
Згідно з ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку, що ОСОБА_4 повинна бути виправдана за ч.2 ст.309 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України
Витрати за проведення судових експертиз віднести на рахунок Держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та виправдати за недоведеністю її вини у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Витрати на залучення експертів віднести на рахунок Держави.
Речові докази по справі:
- грошові кошти в сумі 52 гривні, передані на зберігання до УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області обернути у дохід держави.
- змиви з долоні правої руки ОСОБА_4 на спиртовій серветці; змиви з долоні лівої руки ОСОБА_4 на спиртовій серветці, контрольний зразок спиртової серветки, аркуш паперу зі зразком спеціального хімічного засобу «Промінь-1» знищити;
- 6 одноразових медичний шприца обємом 5,0 мл., в середині яких знаходиться рідина коричневого кольору, яка містить в собі наркотичний засіб опій ацетильований; 2 одноразових медичний шприца обємом 20,0 мл., в яких знаходиться рідина коричневого кольору, яка містить в собі наркотичний засіб обіг опій ацетильований знищити;
- електронний носій інформації Micro SD «Kingston 16 GB» залишити зберігати при матеріалах кримінальної справи;
- грошові кошти в сумі 18 гривень повернути за належністю ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.

Суддя ОСОБА_1