Єдиний унікальний номер 722/1057/21
Номер провадження 1-в/722/98/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2021 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_3 про зняття судимості,-

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеним клопотанням, у якому просив зняти з нього судимість за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.07.1992 року, яким його визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.140 ч.3,208 КК України (в редакції 1960 року) та із застосуванням ст.ст.43,46-1 КК України (в редакції 1960 року) засуджено на 3 (три) роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього належного йому майна, з відстрочкою виконання вироку на 2 (два) роки.
Копію ухвали суду просив направити на адресу Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України для внесення відповідних відомостей до персонально-довідкового обліку Єдиної інформаційної системи МВС України про зняття з нього судимості за вказаним вироком.
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з?явився, однак від його захисника адвоката ОСОБА_4 надійшла до суду письмова заява, у якій захисник підтримала клопотання з наведених у ньому підстав та просила розглянути справу за її відсутності та відсутності засудженого.
Прокурор Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання також не з?явився, подавши до суду письмову заяву, у якій не заперечував щодо задоволення клопотання та просив розглянути справу за його відсутності.
Дослідивши додані до клопотання письмові матеріали, судом встановлено наступні обставини.
Так, вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.07.1992 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.140 ч.3,208 КК України (в ред.1960 року) та із застосуванням ст.ст.43,46-1 КК України (в редакції 1960 року) призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього належного йому майна, з відстрочкою виконання вироку на 2 (два) роки. Також, останнього передано колективу прорабської дільниці Сокирянської райспоживспілки на поруки і перевиховання згідно заявленого клопотання.
Строк призначеного покарання станом на 27.07.1994 року та на даний час закінчився, однак, його судимість до цього часу не погашена.
Так, копією Довідки Міністерства внутрішніх справ України, серії ІІА №2586264 (повна* ), яка містить результати перевірки за персонально-довідковим обліком ЄІС МВС стосовно відсутності (наявності) судимості, притягнення особи до кримінальної від повідальності, обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України підтверджується, що за обліками МВС України ОСОБА_3 судимий вищезазначеним вироком суду та відомості про відбування ним покарання та звільнення до МВС не надходили.
Також, даною довідкою підтверджується, що інших судимостей як протягом строку відстрочки виконання вироку, так і до цього часу ОСОБА_3 не має.
З відповіді на запит адвоката №60 від 17.08.2021 року та характеристики від 17.08.2021 року, виданих головою правління Сокирянського районного споживчого товариства ОСОБА_6 встановлено, що в прорабській дільниці Сокирянської райспоживспілки ОСОБА_3 працював з 1992 до 1994 року. Протягом строку відстрочки виконання вироку останній, сумлінно працюючи робітником прорабської дільниці, повністю виправдав довіру колективу Сокирянської райспоживспілки, проявив зразкову поведінку, не порушував правил внутрішнього трудового розпорядку та свою обіцянку виправитися, підкоривши правилам співжиття та роботи на даній дільниці з 27.07.1992 року по 27.07.1994 року. За вищевказаний час роботи на дільниці відомості про притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності відсутні. Трудовий колектив прорабської дільниці Сокирянської райспоживспілки не приймав рішення про відмову від поручительства за ОСОБА_3 на підставі вироку суду від 27.07.1992 року. ОСОБА_3 зарекомендував себе дисциплінованим, відповідальним, самокритичним, професійним працівником, сумлінно та якісно працював на всіх доручених ділянках роботи, проявив зразкову поведінку, користувався повагою в колективі.
З характеристики №93 від 19.08.2021 року, виданої депутатом Сокирянської міської ради ОСОБА_7 встановлено, що за час проживання в м.Сокиряни ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони. Характер спокійний, врівноважений. В побуті та в спілкуванні з громадянами поводить себе добре. Зі сторони сусідів характеризується як порядна, доброзичлива, чуйна людина. Скарг на нього не надходило.
Частиною 6 статті 46-1 КК України (в ред.1960 року) передбачено, що контроль за поведінкою засуджених, щодо яких виконання вироку до позбавлення волі відстрочено, здійснюється органами внутрішніх справ.
Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що якщо засуджений, щодо якого виконання вироку до позбавлення волі відстрочено, не виконує покладені на нього судом обов`язки або допускає порушення громадського порядку чи трудової дисципліни, що потягли за собою застосування заходів адміністративного стягнення або заходів дисциплінарного чи громадського впливу, або ухиляється від сплати штрафу, то за поданням органу внутрішніх справ, комісії в справах неповнолітніх при виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або трудового колективу, на який покладено обов`язок по нагляду за засудженим і проведенню з ним виховної роботи, суд може винести ухвалу про скасування відстрочки виконання вироку до позбавлення волі і про направлення засудженого для відбування позбавлення волі, призначеного вироком.
Також, частиною 8 цієї ж статті передбачено, що по закінченню строку відстрочки виконання вироку суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, залежно від ставлення до праці або навчання засудженого, його поведінки протягом встановленого судом строку відстрочки виконання вироку виносить ухвалу про звільнення засудженого від покарання або про направлення засудженого для відбування позбавлення волі, призначеного вироком.
Однак, з незалежних від засудженого причин, всупереч вимогам ч.8 ст.46-1 КК України (в ред.1960 року), орган внутрішніх справ, який в 1992-1994 роках здійснював контроль за його поведінкою (Сокирянський РВ УМВС України в Чернівецькій області, в складі якого перебувала інспекція з виправних робіт), не звернувся до суду після закінчення призначеного судом строку відстрочки виконання вироку, який припадав на 27.07.1994 року, з поданням про звільнення його від покарання за вироком суду. Внаслідок цього, судом і не було винесено відповідну постанову про звільнення засудженого від покарання, у зв`язку з закінченням строку відстрочки.
Так само, даний орган не звертався до суду з клопотанням про направлення засудженого для відбування позбавлення волі, призначеного вироком суду.
Дана обставина підтверджується довідкою Сокирянського районного суду від 13.08.2021 року №1-12/56/2021, згідно якої в архіві суду відсутні будь-які відомості щодо звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком суду від 27.07.1992 року.
Листом Сокирянського МРС філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області №44/11/802-21 від 17.08.2021 року підтверджується, що матеріали особових справ засуджених з відстрочкою виконання вироку, заведені до 2000 року, знищені згідно чинного законодавства.
Листом Сокирянського районного суду від 26.08.2021 року №1-12/59/2021 підтверджується, що надати запитувані адвокатом документи щодо виконання вироку Сокирянського районного суду від 27.07.1992 року в частині конфіскації майна засудженого немає можливості, так як такі в архіві суду відсутні. Крім того, встановити факт видачі виконавчого листа в даній кримінальній справі, його направлення на виконання до виконавчої служби, а також його повернення до справи в разі виконання встановити неможливо у зв`язку з тим, що кримінальна справа знищена згідно акту про відбір для знищення документів і справ, що не підлягають зберіганню, як такі, що втратили практичне значення від 10.10.2006 року, з вилученням з неї оригіналу вироку.
Також, з листа Сокирянського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області №22.9-18/12803 від 17.08.2021 встановлено, що виконавчих документів відносно ОСОБА_3 на виконанні у відділі не перебуває та не перебувало.
З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видно, що Сокирянський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області (Сокирянський РВ УМВС) було створено 20.12.1990 року та припинено як юридичну особу 18.08.2020 року. В даному Реєстрі не зазначено наявність правонаступників даної юридичної особи.
Тобто, з наведеного вище слідує, що особову справу засудженого ОСОБА_3 по контролю за відбуванням ним покарання за вироком суду, заведену інспекцією з виправних робіт Сокирянського РВ УМВС, було передано в Кримінально-виконавчу інспекцію (в даний час Сокирянський МРС філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області), де її в подальшому знищено у відповідності до чинного законодавства.
Оскільки сукупністю всіх можливих доказів, зібраних ОСОБА_3 та наданих суду підтверджується, що за спливом великого проміжку часу після ухвалення судом вироку неможливо витребувати особову справу останнього та з`ясувати причини відсутності ухвали суду про його звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строку відстрочки виконання вироку, а згідно письмової інформації та характеристик з місця роботи та місця проживання ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно, трудовий колектив не приймав рішення про відмову від поручительства, то є всі підстави вважати, що за час строку відстрочки виконання вироку своєю зразковою поведінкою та сумлінним відношенням до праці засуджений довів своє виправлення, що свідчить про те, що він фактично відбув покарання за вироком суду.
При цьому, суд враховує, що іншого способу, ніж звернення до суду з даним клопотанням, у засудженого для зняття судимості не існує.
На час ухвалення щодо ОСОБА_3 вироку суду та на час відбування ним покарання за ним, діяли норми Кримінального Кодексу України (в ред.1960 року).
З 2001 року дані правовідносини регулюються діючим нині КК України.
Згідно п.11 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України, правила, встановлені Кримінальним Кодексом України 1960 року щодо давності, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, погашення і зняття судимості, поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим Кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.
Частиною 2 ст.5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Пунктом 3-2 частини 1 статті 55 КК України (в ред.1960 року) передбачено, що такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені до позбавлення волі з застосуванням статті 46-1 цього Кодексу, якщо вони протягом строку відстрочки виконання вироку не вчинять нового злочину і відносно них у встановленому порядку вирок не буде виконано.
Аналогічні положення містить і п.1 ч.1 ст.89 КК України.
Оскільки судом за поданням органу внутрішніх справ, який здійснював контроль за виконанням вироку, не винесено ухвалу про звільнення ОСОБА_3 від покарання після закінчення строку відстрочки виконання вироку, а така процедура є обов`язковою, прописаною ч.8 ст.46-1 КК України (в ред.1960 року), то відсутні підстави для зобов`язання Департаменту інформатизації МВС України внести відповідні відомості до персонально-довідкового обліку Єдиної інформаційної системи МВС України про відсутність (погашення) судимості за вказаним вироком.
Виходячи з наведеного, згідно виданої МВС України довідки, ОСОБА_3 до цього часу вважається раніше судимою особою і його судимість до цього часу не погашена.
Частиною 5 статті 55 КК України (в ред.1960 року) передбачено, що якщо засуджений до позбавлення волі після відбуття ним покарання зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці довів своє виправлення, то за клопотанням громадських організацій або трудового колективу суд може зняти з нього судимість до скінчення зазначених у цій статті строків.
Статтею 91 КК України передбачено, що якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадку засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.
З наведеного вище слідує, що у відповідності до п.11 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України застосуванню судом підлягає діюча на час вчинення злочинів та ухвалення вироку ч.5 ст.55 КК України (в ред.1960 року), яка надає засудженому право на зняття судимості, незалежно від ступеню тяжкості злочину, за вчинення якого він засуджений.
Оскільки ст.91 КК України не пом`якшує, а обтяжує становище засудженого порівняно із ч.5 ст.55 КК України (в ред.1960 року), то у відповідності до ст.5, п.11 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України застосуванню в даних правовідносинах вона не підлягає.
З положень ст.ст.88,89 КК України слідує, що погашення судимості настає автоматично (без будь-якого рішення) за збігом визначеного в законі строку після відбуття покарання, але за умови, що особа протягом такого строку не вчинить нового злочину.
Погашення судимості означає, що судимість особи втратила своє правове значення і така особа в подальшому не може зазнавати право обмежень кримінально-правового і загально правового характеру.
З роз`яснень, наведених у п.п.7,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №16 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», погашення і зняття судимості є різними формами припинення стану судимості. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом. Одночасно судам роз`яснено, що можливе зняття лише непогашеної судимості. Якщо буде встановлено, що судимість вже погашена, то клопотання про її зняття залишається без розгляду, про що суддя виносить мотивовану постанову.
Так як судом не винесена ухвала про звільнення засудженого від покарання, призначеного вироком суду, а згідно законодавства його судимість до позбавлення волі із застосуванням ст.46-1 КК України (в ред.1960 року) може бути погашена тільки після вступу в законну силу такої ухвали (постанови), то автоматично вона не погашається.
Частиною 3 ст.91 КК України врегульовано, що порядок зняття судимості встановлюється Кримінально-процесуальним кодексом України.
Під зняттям судимості розуміється припинення судимості тільки постановою суду. При знятті судимості, на відміну від її погашення, закінчення встановленого законом строку і не вчинення особою нового злочину самі по собі, автоматично, не припиняють стан судимості. Потрібний розгляд цього питання судом.
Згідно ч.1 ст.90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.
Зняття судимості можливе лише до закінчення строків погашення судимості, передбачених у ст.89 КК, тому воно завжди є достроковим.
Щодо ОСОБА_3 строки погашення судимості за вироком суду не закінчилися та судимість на даний час вважається дійсною, оскільки відсутня ухвала суду про звільнення його від покарання у зв`язку з закінченням строку відстрочки, з моменту вступу в законну силу якої, у відповідності з вимогами п.3-2 ч.1 ст.55 КК України (в ред.1960 року), дана судимість вважалася би погашеною.
Підставою для зняття судимості відповідно до ч.1 ст.91 КК України є встановлення судом виправлення особи, доведеного нею зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.
Дані обставини щодо ОСОБА_3 повністю підтверджуються долученими до даного клопотання та дослідженими судом вищезазначеними доказами.
Статтею 538 КПК України, що регулює питання, які вирішуються судом після виконання вироку, передбачено, що після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Оскільки відповідно до вимог ст.539 КПК України питання про зняття судимості з особи, що відбула покарання, за її клопотанням розглядається судом, який ухвалив вирок, то в даному випадку клопотання підлягає розгляду Сокирянським районним судом Чернівецької області.
Ст.33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими засобами захищати свої права і свободи від порушень і посягань.
Як зазначено в ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Безпідставна наявність у ОСОБА_3 не знятої та не погашеної судимості протягом тривалого часу з 1994 року по 2021 рік, яка має місце не з його вини, обмежує передбачені ст.33 Конституції України його гарантії на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, а також право вільно залишати територію України.
На підставі ч.5 ст.55 КК України (в ред.1960 року), ст.91 КК України та керуючись ст.537,538,539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити.
Зняти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимість за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.07.1992 року за ст.ст.140 ч.3,208, 43,46-1 КК України (в редакції 1960 року) у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією частини всього належного йому майна, з відстрочкою виконання вироку на 2 (два) роки.
Копію ухвали суду направити на адресу Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, для внесення відповідних відомостей до персонально-довідкового обліку Єдиної інформаційної системи МВС України про зняття з ОСОБА_3 судимості за вказаним вироком.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення. Особами, які не були присутні під час її проголошення, ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з моменту отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1