Справа № 991/5055/21
Провадження 1-кс/991/5133/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
27.07.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 13.05.2021.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.07.2021 скаргу ОСОБА_3 було призначено до розгляду.

1. Вимоги скарги.
У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що він оскаржує злісну бездіяльність НАБУ, яка полягає у відмові у реєстрації в ЄРДР поданих ним заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, які вчинені суддями та прокурорами під час здійснення ними своїх службових повноважень, що містять склад і подію кримінального правопорушення, та отримання цими особами неправомірної вигоди у розмірі приблизно 10 000 дол США.
За твердженням скаржника, станом на лютий 2021 року ОСОБА_4 при свідках заявляв про надання прокурорам та суддям по справі № 487/1428/21-к неправомірної вигоди з метою приховання тяжких злочинів, скоєних ОСОБА_4 проти українців.
ОСОБА_3 просить суд зобов`язати службових осіб НАБУ дотримуватись і виконувати вимоги процесуального закону, а саме - статей 214, 216 КПК України, провести законне об`єктивне і неупереджене розслідування фактів побиття та впливу на свідків та інших злочинів. Він просив задовольнити його скаргу в повному обсязі та надати номер та дату реєстрації в ЄРДР відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України.

2. Судовий розгляд.
Під час судового засідання ОСОБА_3 надав додаткові пояснення щодо факту вчинення кримінальних правопорушень, про які він вказав у своїй заяві, адресованій регіональному представнику Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області.
В подальшому на підтвердження доводів скарги ОСОБА_3 надіслав додаткові пояснення, копії повідомлень та ухвал Миколаївського апеляційного суду, копій його заяв та клопотань, адресованих Миколаївському апеляційному суду.
Доказом вчинення кримінального правопорушення, на думку заявника є очевидно незаконні дії колегії суддів Миколаївського апеляційного суду, зокрема відмови у задоволенні його клопотань, заяв про відвід тощо. Зокрема скаржик зазначив, що 31.08.2021 йому черговий раз було відмовлено у задоволенні заяви про відвід суддів Миколаївського апеляційного суду.

28.07.2021 представник НАБУ надіслав пояснення по справі. В поясненнях зазначено, що до НАБУ листом регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області надійшло звернення ОСОБА_3 від 13.05.2021, зареєстроване 18.06.2021 за № В-7682, щодо можливих протиправних дій окремих посадових осіб органів прокуратури, окремих суддів та бездіяльності посадових осіб Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві за обставин, наведених у зверненні, та з інших питань. За твердженням представника НАБУ у зверненні ОСОБА_3 від 13.05.2021 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення вказаними суддями кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ, у зв`язку з чим відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР. З урахуванням того, що розгляд інших порушених у зверненні питань не віднесено до компетенції НАБУ, вказане звернення листом НАБУ № 111-225/19201 від 22.06.2021 скеровано для розгляду в межах компетенції до Державного бюро розслідувань, про що ОСОБА_3 було повідомлено.
Представник НАБУ просив відмовити у задоволенні скарги та розглянути скаргу без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Оцінка та висновки слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, у порядку, передбаченому КПК України (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України). У межах судового контролю слідчий суддя здійснює розгляд скарг на бездіяльність слідчого та прокурора, відповідно до ст. 303 КПК України.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, а саме: у кримінальних провадженнях стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України ( ч. ч. 1,2 ст. 33-1 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.

ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність детективів НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР, які містяться у його заяві від 13.05.2021.

3.1. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Отже бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, наявна у випадку, якщо:
1) заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення були отримані належним суб`єктом (слідчим, дізнавачем, прокурором);
2) така заява чи повідомлення містять відомості про кримінальне правопорушення;
3) відомості, які містяться у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення, не були внесені до ЄРДР протягом встановленого строку (24 годин відповідно до вимог КПК України).
З наданих матеріалів вбачається, що до відділу регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області надійшло на розгляд звернення ОСОБА_3 від 13.05.2021, яке було направлено для розгляду по суті до НАБУ.
18.06.2021 це звернення було зареєстроване у НАБУ за № В-7682.

3.2. У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) кримінальне правопорушення вчинено визначеним суб`єктом (в тому числі прокурорами, суддями); 2) розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
У зверненні, адресованому Регіональному представнику Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області, від 13.05.2021 ОСОБА_3 , серед іншого, зазначив про можливі факти зловживання та отримання неправомірної вигоди прокурорами Заводського відділу прокуратури м. Миколаєва та суддями Миколаївського апеляційного суду.
У п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачено, що детективи НАБУ здійснюються досудове розслідування щодо вказаних вище злочинів, вчинених прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» до цих прокурорів відносяться: Генеральний прокурор, перший заступник Генерального прокурора, заступник Генерального прокурора, керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора, заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), керівник обласної прокуратури, перший заступник керівника обласної прокуратури, заступник керівника обласної прокуратури, керівник підрозділу обласної прокуратури.
ОСОБА_3 зазначив про вчинення кримінальних правопорушень прокурорами, які не відносяться до зазначених суб`єктів, та досудове розслідування щодо яких не може здійснюватися детективами НАБУ.
Проте, враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 368 КК України, за версією ОСОБА_3 , було вчинено суб`єктами, визначеним у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, а саме суддями, зазначене кримінальне правопорушення у цій частині підслідне детективам НАБУ. Тому детективи НАБУ уповноважені вносити відомості до ЄРДР за такою заявою.

3.3. У письмових поясненнях представником НАБУ було підтверджено факт отримання звернення ОСОБА_3 та факт невнесення відомостей до ЄРДР.
Таким чином факт звернення із заявою до належного суб`єкта (НАБУ) та факт невнесення відомостей, які містились у цій заяві до ЄРДР, не викликає сумніву.

3.4. Для висновку про бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР необхідно встановити, що подана заява дійсно є заявою про вчинення кримінального правопорушення та містить відповідні відомості.
У п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18, провадження № 11-1263апп18) зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР слідчий суддя надає оцінку змісту заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин, є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У своїй заяві ОСОБА_3 визначив декілька фактів, які на його думку свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Він вказав про протиправний вплив на свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у справі № 487/1428/21-к, погрози та їх залякування з метою спотворення і знищення доказів реабілітуючого характеру та його невинуватості за отримання неправомірної вигоди суддями Миколаївського апеляційного суду, прокурорами Заводського відділу прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
За результатами розгляду вказаного звернення детективи НАБУ дослідили факти, що стосуються злочинів, підслідних НАБУ, інформація щодо інших можливих кримінальних правопорушень була надіслана до відповідних компетентних правоохоронних органів для подальшого вивчення.
Саме тому слідчий суддя оцінює відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, досудове розслідування у яких здійснює НАБУ.
ОСОБА_3 стверджує про отримання неправомірної вигоди суддями Миколаївського апеляційного суд. Водночас у заяві від 13.05.2021 відсутні будь-які відомості про те, за вчинення яких дій було одержано неправомірну вигоду, хто надав таку неправомірну вигоду, приблизний час та дата вчинення таких дій, обставини вчинення таких дій. Всі ці відомості загалом вказують на об`єктивно існуючий факт вчинення кримінального правопорушення, а тому без їх вказівки твердження про те, що кримінальне правопорушення могло бути вчинено в цілому, є лише припущенням.
Оскільки викладена у заяві ОСОБА_3 інформація містить лише припущення про можливе вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що звернення ОСОБА_3 від 13.05.2021 не містить достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Додаткові відомості, надані ОСОБА_3 у ході судового розгляду скарги, у своїй більшості стосуються кримінального провадження, у межах якого ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та висловлюють незгоду з діями сторони обвинувачення та колегії суддів.
З приводу кримінальних правопорушень, про які ОСОБА_3 зазначив у заяві від 13.05.2021, заявник наголосив на тому, що є свідки, які нібито чули розмову про надання неправомірної вигоди, однак жодних деталей, які могли б об`єктивно свідчити про вчинення кримінального правопорушення у додатково долучених документах не міститься.

Для вирішення питання про бездіяльність детективів НАБУ за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 слідчий суддя оцінює доводи скарги, позицію НАБУ та зміст заяви, з якою безпосередньо звертався ОСОБА_3 . Саме зміст заяви є визначальним у даному випадку, адже виключно цьому документа надавалась оцінка органом досудового розслідування, і тому правомірність рішень, прийнятих за результатами розгляду заяви оцінюється безпосередньо після дослідження аналогічного документа слідчим суддею.
Слідчий суддя не є суб`єктом прийняття рішення про внесення відомостей до ЄРДР, він не досліджує додаткові докази, факти, і не відшукує їх за власною ініціативою. Слідчий суддя оцінює виключно дії, рішення чи бездіяльність слідчого у результаті розгляду заяви, і дослідивши її зміст може зробити висновок про правомірність процесуальних рішень слідства.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У своїй постанові від 16.05.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».
Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Слідчий суддя вважає, що заперечення скаржником своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, що є предметом дослідження у іншому кримінальному провадженні, та його незгода з діями прокуратури та суду у межах розгляду цієї кримінальної справи не свідчать про злочинні дії прокурорів і суддів. Інші доводи заявника не знайшли свого підтвердження. Як наслідок підстави розпочинати процес притягнення до кримінальної відповідальності цих осіб відсутні.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо внесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 13.05.2021.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2019 (у справі № 3-180/2018(1644/18) положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення було визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), у зв`язку з чим ці положення втратили чинність з дня ухвалення такого рішення.
Керуючись ст. ст. 24, 214, 303, 306, 307 КПК України слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 13.05.2021.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (01601, м. Київ, пров. Хрестовий, 4).
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1