Номер провадження: 11-сс/813/337/22
Номер справи місцевого суду: 947/1610/22 1-кс/947/564/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.01.2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000585 від 29.11.2021 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого на посаді начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської ТГ ОРУ ГУ ДСНС України в Одеській області, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

встановив:

оскарженою ухвалою судді слідчого відмовлено у задоволенні клопотання слідчого 2-го СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У кримінальному провадженні №0000585 від 29.11.2021 року.

Як убачається з матеріалів, у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, перебуває кримінальне провадження №0000585, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом вчинення кримінального правопорушення за обставин, викладених у клопотанні слідчого.

15.01.2022 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
15.01.2022 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 400 (чотирьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 992400 (дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) грн.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, який є тяжким, а в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків: переховування від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; продовження вчинення кримінального правопорушення, які обґрунтовують обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що прокурором не було надано доказів та фактів існування реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК, оскільки органом досудового розслідування з моменту внесення відомостей до ЄРДР було проведено чимало слідчих розшукових дій, зокрема й проведення невідкладного обшуку службового кабінету ОСОБА_6 , в якому не було знайдено жодних речей та документів які б стосувались кримінального провадження, в якому останньому повідомлено про підозру. Зокрема, слідчий суддя зазначив, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР до повідомлення підозрюваному про підозру, органом досудового розслідування не було зафіксовано дій, зі сторони ОСОБА_6 , передбачені ст.177 КПК.

Разом з цим, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 має суттєві та міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітнього сина, який потребує виховання батька дитину, а також саму особу підозрюваного, який за першим викликом слідчого з`явився для отримання клопотання про обрання запобіжного заходу, відповідно з`явився до слідчого судді для розгляду зазначеного клопотання. Одночасно слідчий суддя визнав недоведеними доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави. Прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки не обрання запобіжного заходу, буде не співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками.

До початку судового розгляду прокурор подав зміни до апеляційної скарги, з посиланням на те, що у даному кримінальному провадженні існують вагомі ризики, передбачені ст.177 КПК, оскільки санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а підозрюваний у свою чергу, перебуваючи на волі, може здійснити дії, щодо відчуження майна.

Відповідно до положень ч.4 ст.405, ч.4 ст.107 КПК України (далі КПК), апеляційний розгляд проведено за відсутності сторін кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки сторони провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Судове засідання, проведено без участі захисника ОСОБА_8 , який будучи повідомленим про дату, час та місце до судового засіданні не з`явився, звернувшись при цьому з клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, оскільки він вступив до лав ЗСУ. Разом з цим, захисник подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій зазначив, що в умовах воєнного стану не існує нагальної потреби для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 являється співробітником ДСНС та на даний час забезпечує безпеку людей на території м. Одеси та Одеської області, оскільки він не був відсторонений від своєї посади.

Приймаючи до уваги, що інкримінований злочин ОСОБА_6 не відноситься до особливо тяжких злочинів, розгляд може бути проведеним без участі захисника.

Прокурор звернувся до апеляційного суду з клопотанням про розгляд апеляційної скарги без його участі, не забезпечивши при цьому явку підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні/продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовив у задоволенні клопотання слідчого.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані слідчим до клопотання докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.

Разом з тим, враховуючі конкретні обставин справи, зокрема введення воєнного стану на території країни, колегія суддів вважає, що на теперішній час відсутня нагальна потреба для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, враховуючи специфіку роботи останнього.

Крім того, апеляційний суд фактично позбавлений можливості застосувати до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки розглянути це питання за відсутністю підозрюваного, який будучи працівником ДСНС, та не будучи відстороненим від посади, виконує свої професійні обов`язки по здійсненню цивільного захисту населення міста Одеси.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у разі доведеності існування факту ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування, слідчий та прокурор не позбавлені права звернутися до слідчого судді у передбаченому законом порядку з клопотанням про обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 376, 405,419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.01.2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000585 від 29.11.2021 року, відмовлено у застосуванні запобіжного заходу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4