Справа № 308/5088/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.09.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/392/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2019 року затверджено угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2019 року, укладену між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_7 .
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого (вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2019 року до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України), тимчасово не працюючого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши не відбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2019, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Речові докази, а саме: транспортний засіб марки FIAT моделі DUCATO д. н. з. НОМЕР_1 (що переданий на відповідальне зберігання власнику); металобрухт чорних металів, а саме, три одинарних металевих балки та одна подвійна металева балка (які зберігаються у володільця майна), після набрання вироком суду законної сили постановлено повернути власнику або законному володільцю.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
16.04.2019 приблизно о 19:00 годині ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, знаходячись біля загальнодоступної території земельної ділянки, яка розташована за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, місце розташування згідно геолокації (широта : 48.6451570 довгота : 22.3387717) зайшов на територію земельної ділянки, де здійснив крадіжку металобрухту чорних металів, а саме: трьох одинарних металевих балок та однієї подвійної металевої балки, загальна вага яких становить 101 кілограм, даний металобрухт завантажив до транспортного засобу марки FIAT моделі DUCATO д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не усвідомлював злочинні наміри громадянина ОСОБА_6 . Надалі ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагався покинути місце події, однак злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки його було затримано потерпілим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно довідки ринкова вартість одного кілограму металобрухту чорних металів станом на 16.04.2019 становить 4 гривні 80 копійок, а вартість металобрухту загальною вагою 101 кілограм становить 484 гривні 80 копійок. Таким чином ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 КК України, частиною 2 статті 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що вирок є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню. Зазначає, що в судовому засіданні було подано угоду про визнання винуватості, яку він підписав у приміщенні прокуратури без участі захисника, в судовому засіданні він пояснив захиснику та суду, що йому зрозуміла суть укладеної угоди і додаткових роз`яснень не потребує, однак тільки після проголошення вироку він зрозумів суть вироку. Також вказує на те, що потерпілий у судове засідання не з`явився і не підтвердив, що саме він підписав угоду. Просить вирок скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: адвоката ОСОБА_7 , який просив закрити апеляційне провадження у справі ; прокурорки ОСОБА_5 , яка вважала необгрунтованим відкриття апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Матеріали кримінального провадження розглядаються за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується те, що: обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_10 належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду; будь-яких клопотань про відкладення судового засідання на інший термін та даних про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду не подавали; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 на розгляд апеляційної скарги.
Так, згідно зі ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства - є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Положеннями ч. 4 ст. 394 КПК України визначено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку, зокрема обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків угоди.

Апеляційним судом встановлено, що судом при затвердженні укладеної між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 угоди, останньому призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік і на підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 01.03.2019, та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, що й узгоджено між прокурором та обвинуваченим при укладенні угоди про визнання винуватості.

Разом із тим, із журналу судового засідання убачається, що судом першої інстанції ОСОБА_6 роз`яснено вимоги ст. 474 КПК України, а також умови угоди про визнання винуватості та вид і строк покарання, яке визначено угодою. При цьому, з журналу судового засідання також убачається, що ОСОБА_6 у присутності свого захисника адвоката ОСОБА_7 , визнав свою вину, умови угоди підтримав, зазначивши, що уклав таку добровільно, та просив її затвердити, із чим також погодився і захисник.

Крім того, зі змісту угоди вбачається, що така укладена між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , і своїми підписами сторона захисту підтвердила, що їм роз`яснено умови та наслідки угоди, а також погоджено остаточне покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, яке і призначено судом першої інстанції ОСОБА_6 .

При цьому, з матеріалів кримінального провадження убачається, що потерпілий ОСОБА_10 надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_6 (а. к. п. 15).

Вищенаведене свідчить про те, що зміст угоди відповідає вимогам КПК України й судом першої інстанції при її затвердженні дотримано вимоги ч. ч. 5-7 статті 474 цього Кодексу та призначено ОСОБА_6 покарання, яке узгоджено сторонами угоди.

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою на вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 із підстав, не передбачених положеннями ч. 4 ст. 394 КПК України, і що в свою чергу свідчить про те, що ухвалений на підставі угоди про визнання винуватості вирок щодо ОСОБА_6 не підлягає оскарженню з викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_6 доводів (угода підписана без участі захисника, суть вироку обвинувачений зрозумів після його проголошення, потерпілий у судове засідання не з`явився і не підтвердив, що саме він підписав угоду), оскільки такі не знайшли свого підтвердження та повністю спростовані матеріалами кримінального провадження, у тому числі й наведеними вище висновками.

Тому, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України підстав не встановлено.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 523/13129/17 (провадження № 51-3421км18) та ухвалі від 11 жовтня 2018 року у справі № 165/1091/19 (провадження № 51-5018ск19) висловлював свою позицію щодо можливості апеляційного оскарження вироків постановлених на підставі угод про визнання винуватості, і дійшов висновку, що посилання на порушення, які не належать до підстав оскарження вироку за угодою про визнання винуватості відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК, не доводить права на оскарження такого вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що ухвалений на підставі угоди про визнання винуватості вирок суду першої інстанції від 01.08.2019, на який обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав, викладених в апеляційній скарзі, які не знаходять свого підтвердження, а КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, яке не підлягає оскарженню, колегія суддів апеляційного суду керується ч. 6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 01.08.2019 щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд бере до уваги те, що в Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. ст. 376, 394, 403, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: