ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1891/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/7666/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду на 60 днів продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просила ухвалу районного суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначала, що існування ризиків на які посилається суд першої інстанції продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою нічим не підтверджено. Обвинувачений не має наміру впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, знаходяться на зберіганні у сторони обвинувачення. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання на території м.Запоріжжя, а тому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належну поведінку останнього.

Згідно ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду прокурор в судове засідання не з`явився, обвинувачений та захисник наполягали на проведені апеляційного розгляду за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у скоєнні передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст185, ч.2ст.185, ч.3 ст. 185 КК кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні судом в порядку ст.331 КПК було поставлено на обговорення учасників процесу питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Суд, продовжуючи ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходив з того, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги те, що встановлені раніше у даному кримінальному провадженні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків об`єктивно продовжують існувати і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів, має незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину в період іспитового строку та знаходиться у статусі обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні, яке наразі перебуває на розгляді в іншому суді першої інстанції.

Наведені обставини дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, тим паче, що на стадії досудового слідства у даному кримінальному провадження обвинувачений переховувався від органів досудового розслідування.

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи особою працездатного віку, на момент затримання не був працевлаштований, офіційних джерел прибутку не має, проживає з цивільною дружиною та трьома неповнолітніми дітьми, обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів з метою власного збагачення, що наводить на висновок про те, що метою вчинення нових кримінальних правопорушень було саме забезпечення достатнього рівня життя.

Зазначене є достатнім для тверджень про існування у даному кримінальному провадженні ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення у разі звільнення його з-під варти.

З огляду на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, враховуючи той факт, що розгляд даного кримінального провадження триває, є достатні підстави вважати, що ризик вчинення обвинуваченим певних дій з метою впливу на потерпілого, який є його сусідом, та свідків у даному кримінальному провадженні не перестав існувати та не зменшився.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам захисника, вважає, що обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі є доведеними, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на безпідставність висновків суду щодо існування в даному кримінальному провадженні передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК ризику колегія суду залишає без уваги, адже районний суд в оскаржуваній ухвалі не посилається на існування зазначеного ризику.

Твердження захисника про відсутність у обвинувачено наміру переховуватись від суду не спроможне переконати колегію суддів у можливості звільнення обвинуваченого з-під варти, адже зазначене є суб`єктивною думкою сторони захисту, та не спростовує наявності встановлених у даному кримінальному провадженні ризиків.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 постійного місця проживання на території м.Запоріжжя само по собі не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як того вимагала захисник. Адже встановлені у даному провадженні обставини свідчать про те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 08.12.2021 Справа № 335/7666/21