Справа № 947/1603/22
Провадження № 1-кс/947/557/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000111 від 23.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 23.12.2021 за фактом внесення невстановленими особами завідомо недостовірних відомостей до офіційних документів, а також у повідомлення замовника будівництва про початок будівельних робіт щодо реконструкції нежитлової будівлі адміністративного корпусу зі збільшенням поверховості без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 39, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.03.2008 між Державним науково-дослідним комплексом «АІСТОН» та ТОВ «ЛЮМАР» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з будівель: адміністративний корпус (літера А) площею 1077,3 кв.м., столярний цех (літера В) площею 73,6 кв.м., битова (Літера Д) площею 55,5 кв.м., склад (літера Ж) площею 38,1 кв.м., цех (літера И) площею 140,8 кв.м., гараж (літера Л) площею 68,9 кв.м., гараж (літера М) площею 25,5 кв.м., вольєр (літера Н) площею 6,1 кв.м.

З обставин викладених у клопотанні вбачається, що земельні ділянка за вище вказаною адресою у встановленому законом порядку у власність або користування не відводилась.

Разом із тим, за результатами опрацювання інтернет-ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » встановлено, що конфігурація новозбудованого житлового комплексу по АДРЕСА_1 не відповідає конфігурації нежитлової будівлі адміністративного корпусу за вказаною адресою до її реконструкції, що може свідчити про зміну зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані.

Крім того, вбачається будівництво нових об`єктів нерухомого мана поруч з нежитловою будівлею адміністративного корпусу.

У зв`язку із чим наявні підстави вважати, що будівництво житлового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 здійснено, в тому числі, за рахунок земель територіальної громади м. Одеси, що не була відведена для цієї мети.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: частка літ. «И» загальною площею 140,8 кв.м, частка літ. «Д» загальною площею 55,5 кв.м., що складають 132/2000 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 .

Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: частка літ. «И» загальною площею 140,8 кв.м, частка літ. «Д» загальною площею 55,5 кв.м., що складають 132/2000 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 .

Разом із тим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 868/1000 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві приватної власності Обслуговуючому Кооперативу «ЖБК ЛІВЕРПУЛЬ», .

Постановою процесуального керівника у даному кримінальному провадженні 06.01.2021 визнано речовим доказом 868/1000 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Довга. 39.

У своєму клопотанні сторона обвинувачення, просить розгляд справи провести за відсутності власника майна, зважаючи на можливість вжиття неправомірних дій щодо майна до прийняття рішення судом.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням клопотання сторони обвинувачення, а також положень ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності власника майна.

В рамках кримінального провадження №0000111 від 23.12.2021 року, на теперішній час здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. (ч.1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчий суддя зазначає, що з клопотання та доданих в його обґрунтування документів, вбачається, що конфігурація новозбудованого житлового комплексу по вул. Довгій, 39 в м. Одесі не відповідає конфігурації нежитлової будівлі адміністративного корпусу за вказаною адресою до її реконструкції, що може свідчити про зміну зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані, будівництво нових об`єктів нерухомого мана поруч з нежитловою будівлею адміністративного корпусу, у зв`язку із чим наявні підстави вважати, що будівництво житлового комплексу «Ліверпуль» по АДРЕСА_1 здійснено, в тому числі, за рахунок земель територіальної громади м. Одеси, що не була відведена для цієї мети, та є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки є об`єктом кримінально-протиправних дій, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки є підстави вважати, що власники майна, можуть здійснювати дії, спрямовані на продаж майна, задля уникнення кримінальної від повільності, слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту майна із забороною здійснення будь-яких реєстраційних дій, проведення будівельних робіт та реконструкцій.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення збереження речових доказів, є пропорційним втручанням у права осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000111 від 23.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною здійснення будь-яких реєстраційних дій, проведення будівельних робіт та реконструкцій, на 868/1000 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Довга. 39, які належать на праві приватної власності Обслуговуючому Кооперативу «ЖБК ЛІВЕРПУЛЬ», , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1