УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

представника ДУ «Херсонський слідчий ізолятор»: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. с. Ленінське Узгенського району Республіки Киргизстан, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час утримується у ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк, у якому зазначив, що його подальше тримання під вартою є порушенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зазначив, що відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Петухов проти України», довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспектив можливого звільнення суперечить Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Також вважає себе особою, яка стала на шлях виправлення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання ОСОБА_6 , просив задовольнити.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, посилався на те, що на момент розгляду справи змін до національного законодавства на виконання рішення ЄСПЛ «Пєтухов проти України №2» законодавчим органом не внесено.

Представник ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» підтримав позицію прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, дослідивши доводи його клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 на теперішній час утримується у ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» та відбуває покарання, призначене вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14.01.2013 року, яким він засуджений до довічного позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч.2 ст.115, ч. 1ст. 70 КК України.

В силу положень частини 3 статті 82 КК України головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З характеристики засудженого видно, що ОСОБА_6 є особою раніше судимою, зокрема, за тяжкий злочин. 17.04.2011 прибув до Херсонського слідчого ізолятора. Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Херсонській області визначено максимальний рівень безпеки, приміщення камерного типу. З 08.01.2014 року відбував покарання у Криворізькій установі виконання покарань №3 Дніпропетровської області. 27.04.2015 року повернувся до Херсонського слідчого ізолятора. З 10.06.2015 року перебував у Софіївський виправній колонії (№55). 29.08.2020 прибув до ДУ «Херсонський слідчий ізолятор». За час утримання в СІЗО та УВП має чотирнадцять дисциплінарних стягнень, які погашені на сьогодні, адміністрацією установ не заохочувався. Перебуває на профілактичному обліку у психолога як особа, схильна до членоушкодження. У відношенні до представників адміністрації не завжди ввічливий, допускає грубощі. За характером потайний, поміркований, співкамерниками не конфліктує. Лідерських якостей не проявляє. Спальне місце та особисті речі утримує в задовільному санітарному стані, суспільно-корисної праці в межах слідчого ізолятора не залучається. Ініціативи не проявляє. На виробництві УВП до праці не залучався, у зв`язку з небажанням працювати. Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом отримання посилок та передач.

Дані довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 заходи заохочення не застосовувалися, чотирнадцять разів застосовувалися заходи стягнення, в тому числі тричі такий суворий, як поміщення в карцер, які на даний час погашені і не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого як схильного до порушення порядку відбування покарання.

При прийнятті рішення за клопотанням засудженого суд також враховує те, що матеріали його особової справи не містять відомостей про залучення його до праці в жодній установі, в якій він відбував покарання, що передбачено ч. 3 ст. 151 КВК України, в тому числі відомостей про те, що засуджений виявляв таке бажання.

Так само матеріали особової справи засудженого не містять відомостей про його участь в будь - якій з самодіяльних організацій засуджених.

З огляду на наведене, суд вважає, що матеріали особової справи засудженого не містять достатніх та переконливих даних, які давали б підстави для висновку про те, що він став на шлях виправлення.

Крім того, при прийнятті рішення за клопотанням засудженого, суд бере до уваги те, що дійсно рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2021 року №6-р(ІІ)2021 визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України в тому, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі та зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, встановлене ст.ст. 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього рішення.

Разом з цим, частиною 1 ст. 82 КК України в редакції, чинній на даний час, визначено, що особам, які відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Наведене кореспондується також з роз`ясненнями, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», згідно з якими заміна не відбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Статтею 51 КК України передбачені види покарань, які можуть бути застосовані до осіб визнаних винними у вчиненні злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Тому при розгляді клопотання засудженого на даний час суд виходить також з вимог ч. 1 ст. 82 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш м`яким покаранням покарання у виді обмеження або позбавлення волі, призначеного на певний строк.

Національним законодавством України на теперішній час не передбачено будь - якого іншого способу вирішення порушеного засудженим питання, крім заміни засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років актом про помилування (ст. 87 КК).

Заповнення прогалин у нормативно - правових актах, прийняття законів, внесення до них змін і доповнень, узгодження їх положень між собою є прерогативою законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь - якої інстанції.

Тому, з урахуванням особи засудженого, та з огляду на те, що на момент розгляду справи необхідних змін до національного законодавства на виконання рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року №6-р(ІІ)2021 законодавчим органом не внесено, порядок та умови перегляду призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі нормативно не визначені, суд приходить до висновку про неможливість прийняти рішення про заміну призначеного ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі іншим покаранням.

На підставі викладеного, суд вважає, що подане засудженим клопотання є передчасним і у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369, 376, 537 - 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_6 - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяОСОБА_1