Справа № 368/1339/20
Провадження № 1-р/368/2/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000029, відомості про яке 18 вересня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Слобода Кагарлицького району Київської області, громадянином України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого Законом України «Про кримінальну відповідальність», а саме дій, які підпадають під ознаки ч. 1 ст. 115 КК України, - в частині заяви КНП КОР «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання» про роз`яснення судового рішення у виді ухвали від 20.01.2021 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 , суд, -
В С Т А Н О В И В :

10.12.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло кримінальне провадження за клопотанням слідчого начальника СВ ВП № 1 (з обслуговуванн м. Ржищів та Кагарлицького району) Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000029, відомості про яке 18 вересня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Слобода Кагарлицького району Київської області, громадянином України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого Законом України «Про кримінальну відповідальність», а саме дій, які підпадають під ознаки ч. 1 ст. 115 КК України, (Том № 1, а.с., 2 12).

10.12.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження була визначена суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_5 , (Том № 1, а.с., 24).

10.12.2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області (під головуванням судді ОСОБА_5 ) винесено ухвалу, на підставі якої призначено підготовче судове засідання в даному кримінальному провадженні на 13 год. 30 хв. 11.12.2020 року, (Том № 1, а.с., 25).

14.12.2020 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої призначено судовий розгляд клопотання на 11 год. 30 хв. 23.12.2020 року, (Том № 1, а.с., 64).

Також обрано у відношенні ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку на два місяці до 11 лютого 2021 року, включно, (Том № 1, а.с., 64).

Слід зазначити, що запобіжний захід виконувався по місцю розташування КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично наркологічне об`єднання»,: 08631, Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 8.

20.01.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області (під головуванням судді ОСОБА_5 ) по результатах розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 198), на підставі якої:
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Слобоі Кагарлицького району Київської області, освіта вища, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого про вчинення ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.. 115 ч. 1 КК України, примусовий зах медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
До вступу ухвали в законну силу обраний запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку утриманням в КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» - залиши без змін.
Цивільного позову по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази: (а.с. 109) - три DVD-R диск, на якому зафіксовано огляд місця події від 18.09.2020 p., і долучені до матеріалів кримінального провадження - після набрання ухвали законної сили залишити при матеріал справи; (а.с. 117) - DVD-R диск, на якому зафіксовано огляд місця події від 18.09.2020 p., який долучений матеріалів кримінального провадження - після набрання ухвали законної сили залишити при матеріалах справи; (г 185-186) - змиви речовини бурого кольору ззовні схожі на кров, джинсові штани синього кольору, рушник біле кольору, хустку, фрагмент тюлі, частину газети, частини дерев`яного стільця, куртку із плямами речовини бурс кольору ззовні схожими на кров, кросівки чорного кольору, спортивні штани зеленого кольору, футболка СИНЬ( кольору, зрізи нігтів з лівої та правої рук, зразки букального епітелію, які передано на зберігання в кімнату речої доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - після набрання ухвали законної сили , - знищити.

27.01.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява КНП КОР «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання», (Том № 2, а.с., 218 219) про роз`яснення судового рішення, в якому зазначена установа просить суд:
- визначати закладом, в якому повинні застосовуватись ПЗМХ із суворим наглядом до ОСОБА_3 - Дніпровську філію «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, 84.

- винести ухвалу про етапування ОСОБА_3 до Дніпровська філія «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МО3 України», м. Дніпро, вул. Надії Алексеенко, 84, в порядку визначеному для осіб засуджених до позбавлення волі, взявши його під варту на період етапування до лікарні і звільнивши з-під варти по прибутті до медичного закладу.
Згідно мотивувальної частини вищевказаного листа:
- Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», керуючись ст. 380, ст. 534 КПК України, просить роз`яснити порядок виконання ухвали від 20.01.21 р. (справа №368/1339/20, провадження № 1 - кп/368/223/20) щодо застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусових заходів медичного характеру (ПЗМХ) у вигляді лікування в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

В медичному об`єднанні створено та функціонує відділення для застосування ПЗМХ зі звичайним наглядом на 19 ліжох та від-ня для застосування ПЗМХ із посиленим наглядом на і 6 ліжок. В структурі нашого закладу відсутнє від-ня для застосування ПЗМХ із суворим наглядом.

Інформуємо, що закладом... в якому застосовуються ПЗМХ з суворим наглядом є Дніпровська філія «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», м, Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84.

Наказом МОЗ України № 992 від 31.08.2017 р., на жаль, не визначено алгоритму переміщення осіб, до яких судом застосовані примусові заходи медичного характеру, між психіатричними закладами МОЗ України. Наказ МОЗ України № 397 від 08.10.2001 р. втратив чинність на підставі наказу МОЗ України № 865 від 08.05.2018 р.

Транспортування даної категорії пацієнтів у звичайних легкових автомобілях може створити передумови для втечі хворих, травмування супроводжуючого персоналу та інших небажаних ускладнень.

Медичне об`єднання зверталось до Головного управління Національної поліції в Київській області для роз`яснення порядку транспортування осіб, до яких судом застосовано ПЗМХ із суворим наглядом, до м. Дніпро. У своєму листі-відповіді Управління превентивної діяльності роз`яснює, що відстань маршруту конвоювання не повинна перевищувати 200 км в один бік, а тому організація доставки осіб, до яких судом застосовано ПЗМХ із суворим наглядом, до м. Дніпро відноситься до компетенції конвойних нарядів (ДУ «Київський СІЗО»).

03.02.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження в частині роз`яснення судового рішення була визначена суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_5 , (Том № 1, а.с., 221).

12.02.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області (під головуванням судді ОСОБА_5 винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 231), згідно якої:
Клопотання генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» про роз`яснення виконання ухвали суду задовольнити.

Доставити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Слобода Кагарлицького району Київської області, освіта вища, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого про вчинення ним суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.. 115 ч. 1 КК України щодо якого ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20 січня 2021 року застосовано примусовий захід медичного характеру, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України - госпіталізація до психіатричного закладу із суровим наглядом, до Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» (м. Дніпро, вул.. Надії Алексєєнко, 84) в порядку визначеному для осіб, засуджених до позбавлення волі, взявши його під варту на період етапування до лікарні та звільнивши з-під варти по прибутті до медичного закладу.

26.05.2021 року Київським Апеляційним судом винесено ухвалу, (Том № 2, а.с., 25), згідно резолютивної частини якої:
- Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 та його законного представника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 12 лютого 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно мотивувальної частини вищевказаної ухвали Апеляційного суду, (том № 2, а.с., 26 30):
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 12 лютого 2021 року клопотання генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» про роз`яснення виконання ухвали суду задоволено.

Ухвалено доставити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Слобода Кагарлицького району Київської області, освіта вища, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого про вчинення ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 сг. 115 КК України щодо якого ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20 січня 2021 року застосовано примусовий захід медичного характеру, передбачений п. 4 ч. 1ст. 94 КК України-госпіталізація до психіатричного закладу із суровим наглядом, до Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» (м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84) в порядку визначеному для осіб, засуджених до позбавлення волі, взявши його під варту на період етапування до лікарні та звільнивши з-під варти по прибутті до медичного закладу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_7 подали аналогічні за змістом апеляційні скарги з доповненнями, в яких просять ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 12 лютого 2021 року скасувати та відмовити у задоволенні клопотання генерального директора про вирішення питання, пов`язаного з виконанням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, та взяття його під варту на час етапування з Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично- наркологічне медичне об`єднання» до Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги», мотивуючи тим, що до ОСОБА_3 ухвалою Кагарлицького районного суду від 19.09.2020 застосовано запобіжний захід поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, який потім продовжено, а 20.01.2021 Кагарлицький районний суд Київської області своєю ухвалою застосував примусовий захід медичного характеру, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України, - госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом. Тобто, до ОСОБА_3 не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, в тому числі і на період етапування до Дніпровської філії «Спецалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України».

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційні скарги; захисника та законного представника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру внаслідок вчинення ОСОБА_3 у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 1 15 КК України, убачається, що за результатами проведення судово-психіатричної експертизи від 24.11.2020 № 159 ОСОБА_3 безпосередньо на момент вчинення кримінального правопорушення страждав та страждає на даний час на шизофренію параноїдну; не міг у період інкримінованого йому діяння та не може в даний час усвідомлювати своїх дій та керувати ними, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомого із суворим наглядом.

Із матеріалів справи убачається, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20 січня 2021 року до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Слобода Кагарлицького району Київської області застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

До вступу ухвали в законну силу обраний запобіжний захід ОСОБА_3 у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, з утриманням в КИП Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» - залишено без зміни.

02.02.2021 Генеральний директор Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» звернувся до суду першої інстанції з клопотання про визначення закладу, в якому повинні застосовуватися примусові заходи медичного характеру із суворим наглядом до ОСОБА_3 - Дніпровську філію «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України»; винести ухвалу про етапування ОСОБА_3 до зазначеної Дніпровської філії, мотивуючи тим, що в їхньому закладі відсутнє відділення для застосування примусових заходів медичного характеру із суворим наглядом, а наказом МОЗ України № 922 від 31.08.2017 не визначено алгоритму переміщення осіб між психіатричними закладами МОЗ України.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 12 лютого 2021 року клопотання генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» про роз`яснення виконання ухвали суду задоволено. Ухвалено доставити ОСОБА_3 до Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», взявши його під варту на період етапування до лікарні та звільнивши з-під варти по прибутті до медичного закладу.
Однак, з таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав:
Статтею 508 КПК України передбачено, що до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Із матеріалів справи убачається, що до ОСОБА_3 ухвалою Кагарлицького районного суду від 19.09.2020 застосовано запобіжний захід у виді поміщення його до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, який в подальшому продовжено, а ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20.01.2021 застосовано примусовий захід медичного характеру, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України.

Водночас, суд першої інстанції своїм рішенням від 12.02.2021 фактично обрав міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо особи, яка визнана неосудною.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Склад злочину це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Відповідно до ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Тобто, суб`єктом злочину може бути тільки осудна особа.

Згідно даних висновку судово-психіатричного експерта № 159 від 24.11.2020 ОСОБА_3 за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; потребує застосування примусових заходів характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, а відтак до ОСОБА_3 міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як і будь-яка інша, передбачена ст. 183 КПК України, не може бути застосована.

Отже, на переконання колегії суддів, до ОСОБА_3 не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, в тому числі і на період етапування до Дніпровської філії, як про це вказав суд першої інстанції у своєму рішенні, тобто рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_3 допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому ухвала суду відповідно до вимог ст. 412, ст. 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду належить вирішити клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, та взяття його під варту на час етапування з Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» до Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги», у передбачений законом спосіб.

07.07.2021 року дане кримінальне провадження надійшло на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, (Том № 2, а.с., 34).

07.07.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження в частині роз`яснення судового рішення був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 .

Слухання кримінального провадження було призначено на 13 год 00 хв. 28.09.2021 року.
В судове засідання, яке відбулося 28.09.2021 року, захисник ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 , - не з`явилися, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява, в якій захисник ОСОБА_6 просить суд слухати кримінальне провадження в частині роз`яснення рішення, - без його участі та без участі законного представника, - щодо вирішення питання по суті, - покладається на розсуд суду.

В судове засідання, яке відбулося 28.09.2021 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 не з`явився, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява прокурора, в якій він просить суд слухати кримінальне провадження без його участі.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, де, зокрема, зазначено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, розглянути кримінальне провадження без участі осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині заяви про роз`яснення рішення, - задовольнити частково, шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування норм процесуального права.
Як зазначено судом вище в мотивувальній частині даної ухвали, до ОСОБА_3 ухвалою Кагарлицького районного суду від 19.09.2020 застосовано запобіжний захід у виді поміщення його до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, який в подальшому продовжено, а ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20.01.2021 застосовано примусовий захід медичного характеру, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України.
На роз`яснення судового рішення Кагарлицьким районним судом Київської області (під головуванням судді ОСОБА_5 ) 12.02.2021 року винесено ухвалу про роз`яснення судового рішення, (том № 1, а.с., 231), згідно з якою вирішено:
Доставити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Слобода Кагарлицького району Київської області, освіта вища, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого про вчинення ним суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.. 115 ч. 1 КК України щодо якого ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20 січня 2021 року застосовано примусовий захід медичного характеру, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України - госпіталізація до психіатричного закладу із суровим наглядом, до Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» (м. Дніпро, вул.. Надії Алексєєнко, 84) в порядку визначеному для осіб, засуджених до позбавлення волі, взявши його під варту на період етапування до лікарні та звільнивши з-під варти по прибутті до медичного закладу.
Відповідно, своїм рішенням у виді ухвали від 12.02.2021 року суд прийняв процесуальне рішення, яким:
1. Направив ОСОБА_3 дляч відбування ПЗМХ конкретно до Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України»;
2. Обрав у відношенні ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на час етапування.
Суд вважає, що Кагарлицький районний суд в судовому рішенні у виді ухвали від 12.02.2021 року про роз`яснення судового рішення від 20.01.2021 року про застосування примусових заходів медичного характеру вийшов за межі наданих йому повноважень, та неправильно застосував норми процесуального права, які регулюють порядок обрання запобіжних заходів до осіб, відносно яких застосовані примусові заходи медичного характеру, тим самим неправильно роз`яснивши своє ж рішення, з огляду на наступне.
Загальні положення процесуального права, які регулюють порядок роз`яснення судового рішення:
Згідно ст. 380 КПК України:
1. Якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

2. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

3. Копія ухвали про роз`яснення судового рішення не пізніше наступного дня після її постановлення надсилається особі, що звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

4. Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Відповідно, суд, з огляду на матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволення клопотання Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» щодо можливості в судовому рішенні у виді ухвали визначення закладу, в якому повинні застосовуватись ПЗМХ із суворим наглядом до ОСОБА_3 - Дніпровську філію «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, 84, з огляду на наступне:
Згідно ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) Чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, зглядаючись на положення ч.ч. 1, 2 ст. 513 КПК України, суд при винесенні ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру уповноважений на з`ясування, та, відповідно, - вирішення питань, які чітко та конкретно визначені в п.п. 1 5 ч. 1 ст. 513 КПК України, і лише при достеменному встановленні факту того, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно, як вбачається з п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України суд при винесенні ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру вирішує лише питання про застосування чи незастосування примусових заходів медичного характеру, і яких саме заходів, проте, - суд ні в якому разі не може визначати конкретний заклад, в якому повинні застосовуватися примусові заходи медичного характеру, так як це виходить за межі повноважень суду, що є неприпустимим в рамках діючого КПК України.
Так, суд зазначає, що норми діючого КПК України по своїй правовій природі є апріорі імперативними, - тобто такими, які підлягають до застосування в будь якому порядку за обставин, які регулюють ті чи інші кримінально- правові відносини.

Окрім того, суд зазначає, що головним принципом КПК України є, - «дозволено все, що дозволено Законом», на відміну від норм чинного ЦПК України, в якому діє зовсім інший принцип, - «дозволено все, що не заборонено Законом».

З огляду на вищевказане, суд при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру суд уповноважений лише на визначення виду примусових заходів, які передбачені в ст. 94 КК України, проте, не уповноважений на визначення конкретного закладу, в якому такі заходи повинні виконуватися.
Так, виходячи з роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів- психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
- надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

- госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

- госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

- госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається та у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 учинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України у стані неосудності, що виключає можливість застосування покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом.

При призначенні такого виду госпіталізації суд взяв до уваги висновок судово- психіатричного експерта № 159 від 24.11.2020 p., у якому рекомендовано, з урахуванням психічного стану ОСОБА_3 застосування саме такого виду госпіталізації, а саме, - до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно, суд наголошує ще раз на тій обставині, що суд при винесенні ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру лише визначає вид примусових заходів медичного характеру, проте, - ніяким чином не уповноважений на визначення конкретного закладу, так як це не є прерогатива суду, та суд не може самостійно визначати такі заклади.
Дійсно, Наказом МОЗ України № 992 від 31.08.2017 р., на жаль, не визначено алгоритму переміщення осіб, до яких судом застосовані примусові заходи медичного характеру, між психіатричними закладами МОЗ України.

Більше того, - Наказ МОЗ України № 397 від 08.10.2001 р. втратив чинність на підставі наказу МОЗ України № 865 від 08.05.2018 р., - проте, - дана обставина ніяким чином не уповноважує суди перебирати на себе повноваження щодо визначення особі, щодо якої застосовано ПЗМХ, - конкретного закладу, в якому повинні виконуватися такі заходи.
В ст. 512 КПК України чітко та ясно зазначено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, та в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно, згідно положень ст. 512, 513 КПК України суди уповноважені лише на винесення судового рішення у виді ухвали, на підставі якої приймають рішення про застосування примусових заходів та їх видів, які чітко регламентовані в ст. 94 КК України, проте, - ще раз слід наголосити на тій обставині, що суди при прийнятті такого рішення не уповноважені на визначення конкретного закладу, в якій виконуються ПЗМХ.
Відповідно, суд наголошує на тій обставині, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Отже, чинним КПК України врегульовано процесуальний порядок застосування примусових заходів медичного характеру, а чинним КК України визначено види примусових заходів медичного характеру, проте, - ніяким чином не прегульовано визначеннясудами конкретних закладів, в яких такі заходи виконуюються, а тому суд, діючи в межах положень КПК України (норми процесуального права), та КК України (норми матеріального права), - не має права визначати в своєму рішенні увиді ухвали конкретний вид закладу, в якому слід виконувати рішення суду у виді застосування примусових заходів медичного характеру.
Також в даному випадку слід застосувати положення ч. 6 ст. 9 КПК України, згідно з яким у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Крім того, в даному конкретному випадку суд, в обгрунтування позиції суду щодо неможливості визначення конкретного закладу, в якому необхідно виконувати ПЗМХ, вважає за необхідне застосувати аналогію Закону та аналогію права.
Аналогія Закону - застосування до не врегульованим конкретної нормою правовідносин норми закону, яка регламентує подібні відносини. Необхідність застосування даного прийому обумовлена ??тим, що рішення по будь-якій справі обов`язково має мати правову підставу. Тому в разі відсутності норми, прямо передбачає спірний випадок, потрібно відшукати норму, регулюючу максимально подібні зі спірним відносини.

Аналогія Права - застосування до спірного відношенню, яке не врегульоване якоюсь конкретною нормою і на яке не можна поширити дію регулюючої подібні відносини норми, загальних засад (тобто принципів) законодавства. При аналогії права принципи виконують безпосередньо регулюючу функцію і виступають єдиною нормативно-правовою підставою правозастосовного рішення.

Що стосується аналогії Закону, то суд зазначає наступне.
Судове рішення у виді ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру по своїй правовій природі а повністю аналогічною судовому рішенню у виді вироку.

Зміст резолютивної частини рішення у виді ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру повинен відповідати вимогам, що ставляться до резолютивної частини судового рішення у виді вироку.

Зміст резолютивної частини судового рішення у виді вироку повнен відповідати змісту ч. 4 ст. 374 КПК України.

Зокрема в абзаці 1 му п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України зазначено, що урезолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається покарання, призначене по кожному із обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Відповідно, суди при винесенні вироку не мають повноважень на визначення конкретної установи виконання покарання та їх режиму, - це не відноситься до компетенції судів.

Відповідно, враховуючи аналогію Закону, суди при винесенні ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру лише призначають такі заходи, визначають їх вид, проте, - ні яким чином не уповноважені на визначення конкретної установи, в якій необхідно здійснювати примусові заходи медчиного характеру, так як їх визначення буде перевищенням повноважень суду, буде порушенням загальних засад КПК України, зокрема, - принципу Законності, що, з урахуванням положень КПК України, - не допустимо, а тому слід відмовити в задоволенні заяви КНП КОР «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання» про роз`яснення судового рішення, та не визначати закладом, в якому повинні застосовуватись ПЗМХ із суворим наглядом до ОСОБА_3 - Дніпровську філію «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, 84, - так як це не входить до повноважень суду.
Що стосується позиції суду щодо відмови в задоволенні клопотання КНП КОР «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання» про взяття під варту ОСОБА_3 на період етапування до закладу, в якому слід здійснювати примусові заходи медичного характеру, то суд зазначає наступне:
- так, як вбачається зі змісту судового рішення у виді ухвали від 12.02.2021, - про роз`яснення судового рішення, суд у ркезолютивній частині вищевказаного судового рішення фактично обрав у відношенні ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - тобто, - обрав запобіжний захі у виді тримання під вартою щодо особи, яка визнана неосудною.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Склад злочину це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Відповідно до ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Тобто, суб`єктом злочину може бути тільки осудна особа.

Згідно даних висновку судово-психіатричного експерта № 159 від 24.1 1.2020 ОСОБА_3 за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; потребує застосування примусових заходів характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, а відтак до ОСОБА_3 міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як і будь-яка інша, передбачена ст. 183 КПК України, не може бути застосована, з огляду на наступне:
- так, види запобіжних заходів, які можливо обрати у відношенні особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані запобіжні заходи, які чітко та ясно зазначені в ч. 1 ст. 508 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

- передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

- поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Суд наголошує на тій обставині, що перелік запобіжних заходів, які можуть бути застосовані до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, - є вичерпним, та розширеному тлумаченню не підлягає, що в свою чергу відповідає принципу діючого КПК України, - «дозволено тільки те, що дозволено Законом», а тому, на глибоке переконання суду, яке грунтується на нормах чинного КПК України, до ОСОБА_3 , щодо якого застосовано примусові заходи медичного характеру, - не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, в тому числі і на період етапування до закладу, в якому слід здійснювати такі заходи.
Що ж до заяви КНП КОР «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання» в частині направлення ОСОБА_3 до психіатричного закладу для виконання примусових заходів медичного характеру в порядку, який передбачено для осіб, засуджених до позббавлення волі, то заяву в цій частині слід задовольнити, - з огляду на положення ч. 3 ст. 508 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 508 КПК України застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з первинної ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу від 19.09.2020 року у відношенні до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, зокрема, - з резолютивної частини вищевказаної ухвали, - було застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку у відношенні ОСОБА_3 в Комунальному некомерційному підприємстві Київської обласної ради «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання», та направлено ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання», в порядку, передбаченому для осіб, відносно яких обрано вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В подальшому такий вид запобіжного заходу було продовжено слідчим суддею, та обрано судом при проведенні підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадження.

Відповідно, враховючи вимоги логічності, законності, слід направити ОСОБА_3 до закладу для виконання примусових заходів медичного характеру в порядку, передбаченому для осіб, засуджених до позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 94 КК України, керуючись ст. 7, 9, ч. 2 ст. 369, 370 372, ч. 4 ст. 374, 376, 380, 503, 508, 513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву КНП КОР «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання» про роз`яснення судового рішення у виді ухвали від 20.01.2021 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 , - задовольнити.
Направити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Слобода Кагарлицького району Київської області, освіта вища, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, про вчинення ним суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.. 115 ч. 1 КК України щодо якого ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20 січня 2021 року застосовано примусовий захід медичного характеру, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України - госпіталізація до психіатричного закладу із суровим наглядом, до закладу виконання примусових заходів медичного характеру, - в порядку, визначеному для осіб, засуджених до позбавлення волі.
В решті клопотання, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в Апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту проголошення, а учасниками процесу, які не були при проголошенні судового рішення у виді ухвали, - протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1