УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/63/22

Провадження № 1-кс/486/16/2022

14 січня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: слідчого ОСОБА_3
розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000006, внесеному 10.01.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
14.01.2022 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000006, внесеному 10.01.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду речі одягу належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: футболки сірого кольору (сейф пакет SUD 3046809); спортивних штанів чорного-сірого кольору (сейф пакет SUD 3046810); однієї пари взуття чорного кольору (сейф пакет SUD 3046811).

Клопотання мотивоване тим, що 10.01.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за № 0000006, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В ході досудового слідства було встановлено, що 08.01.2022 у вечірній час, точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_5 перебуваючи в одній із кімнат квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в гостях у ОСОБА_6 , у процесі спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, умисно зі значною силою цілеспрямовано наніс ОСОБА_7 не менше двох ударів руками, стиснутими у кулак, в життєво важливий орган голову (область обличчя), після чого штовхнув його руками на підлогу. Продовжуючи свої злочинні протиправні дії, ОСОБА_5 умисно наніс численні удари ногами в область життєво важливого органу (голови) та в область тулуба ОСОБА_7 , коли той жодного опору йому не чинив та перебував у незручному положенні, лежачи на підлозі в тій же кімнаті. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, перелому кісток склепіння черепа, субдуральної гематоми, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні.
За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
13.01.2022 року під протокол огляду речі оглянуто та вилучено речі належні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у яких він був одягнений на момент вчинення даного злочину на яких наявні сліди темно-червоного кольору зовні схожі на кров, а саме: футболка сірого кольору (сейф пакет SUD 3046809); спортивні штани чорного сірого кольору (сейф пакет SUD 3046810); одна пара взуття чорного кольору (сейф пакет SUD 3046811).

13.01.2022 слідчим СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області вилучені матеріальні об`єкти визнанні речовими доказами.

Посилаючись на те, що футболка сірого кольору (сейф пакет SUD 3046809); спортивні штани чорного-сірого кольору (сейф пакет SUD 3046810); одна пара взуття чорного кольору (сейф пакет SUD 3046811), що належать ОСОБА_5 , мають значення речового доказу, з метою з`ясування всіх обставин кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на вказане майно.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив про його задоволення. Також зазначив, що досудовим слідством власник майна не встановлений.
Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши слідчого, слідчий суддя приходить до наступного.
10.01.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №0000006, з попередньою правовою кваліфікацією правопорушення ч.1 ст. 115 КК України, 12.01.2022 року змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 5).
Згідно рапорту поліцейського чергового відділення ВП №3 від 09.01.2022 року, до чергової частини 09.01.2022 року о 17.27 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявили без свідомості чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , приблизно 50 років (а.с. 7).
Згідно рапорту поліцейського чергового відділення ВП №3 від 10.01.2022 року, до чергової частини надійшло повідомлення по телефону від чергового хірурга КНП «ЮМБЛ» про смерть ОСОБА_7 , який був доставлений до лікарні з тілесними ушкодженнями (а.с. 8).
Також 13.01.2022 року слідчим проведено огляд речей ОСОБА_5 , які були видані ним добровільно, а саме: футболки сірого кольору; спортивних штанів чорного-сірого кольору; однієї пари взуття чорного кольору, які опечатано в сейф-пакети та вилучено (а.с. 9-14).

Слідчий посилається на те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Крім того, майно має сліди злочину, які можуть бути використані, як докази під час проведення досудового розслідування, а також для проведення необхідних криміналістичних експертиз.
Частиною 1 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
З огляду на встановлені законом стислі строки розгляду клопотання про арешт майна, та враховуючи, що неявка власника майна не перешкоджає розглядові клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду даного клопотання без участі власника майна.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно частини 2 вказаної статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
У відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом. Так, ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучені в ході огляду речі можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В силу ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
В даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищевказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України (тобто є речовими доказами), а тому арешт на це майно слідчим суддею накладається обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000006, внесеному 10.01.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про арешт майна, задовольнити.
У кримінальному провадженні № 0000006 від 10.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, накласти арешт на тимчасове вилучене 13.01.2022 року майнов ході проведення огляду речі одягу належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 футболку сірого кольору (сейф пакет SUD 3046809); спортивні штани чорного сірого кольору (сейф пакет SUD 3046810); одна пару взуття чорного кольору (сейф пакет SUD 3046811) із забороною розпорядження та користування вказаним майном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та будь-яким іншим особам,з метою позбавлення можливості їх приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1