Справа № 740/6483/21
Провадження № 1-кп/740/118/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники кримінального провадження:

- прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

- потерпіла ОСОБА_6 ,

- обвинувачений ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, неодружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України (далі КК України),

установив:

ОСОБА_7 згідно із судовим наказом № 740/3786/20, виданим 17 вересня 2020 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 63283148 від 19.10.2020, зобов`язаний виплачувати на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі ј частини заробітку щомісячно, починаючи з 07 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_7 , достовірно знаючи про необхідність сплати присуджених Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області аліментів, починаючи з 07.09.2020 по 30.10.2021 року, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, тривалий час злісно ухиляється від сплати аліментів на користь потерпілої ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_8 , а саме:

- мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти у період часу з 07.09.2020 по 30.10.2021, оскільки у вказаний період він на тривалому лікуванні не перебував, тобто не існувало жодних обставин, які б свідчили про поважність причин чи вимушеність несплати;

- починаючи з вересня 2020 року по 30.10.2021 без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, де станом на 19.10.2021 року налічувалося 98 вільних робочих місць та посад по м. Ніжину та Ніжинському району; маючи тимчасовий заробіток умисно ухилявся від сплати аліментів, не повідомляв державного виконавця та приховував фактичні доходи, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, в результаті чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 32 492,76 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 показав, що йому відомо про судове рішення про стягнення з нього аліментів на користь потерпілої на утримання дочки, яке він не оскаржував у встановленому законом порядку, оскільки був з ним згоден. Коли потерпіла подавала до суду заяву про стягнення з нього аліментів, то знала, що на той час він ніде не працював. Після цього він деякий час працював на будівництві неофіційно, але аліментів теж не сплачував. Зазначив, що потерпіла обмежувала його у спілкуванні з дитиною. Аліментів він не платив, бо в нього виникли сумніви в тому, що це його дитина і він хотів провести експертизу для з`ясування цього питання. Від свого обов`язку з утримання та виховання дитини не відмовляється за умови, що буде доведено, що це його дитина.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила те, що між нею та обвинуваченим були розмови щодо з`ясування у встановленому законом порядку питання його батьківства. Станом на цей час заборгованість з аліментів обвинуваченим не погашена.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Частиною 1 статті 164 КК України встановлено кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.

Зміст і сутність злісності ухилення, як обов`язкової ознаки складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, розкриті у примітці до цієї статті КК України, і полягає в тому, що діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням коштів на утримання дитини (аліментів). Вина ОСОБА_7 доведена поза розумним сумнівом.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за яке передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арешту на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , не встановлено.

При призначенні покарання суд також ураховує особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, хоч працездатного віку, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Також суд ураховує ставлення ОСОБА_7 до вчиненого правопорушення, яке полягає у визнанні винуватості.

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому найменш суворе покарання у виді громадських робіт у середніх межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначення покарання у виді громадських робіт є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Запобіжні заходи не застосовувалися.

Відомостей про визнання речовими доказами чи документами суду не подано.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1