№ провадження 1-кс/208/367/22
УХВАЛА
Іменем України

11 березня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника володільця майна, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання володільця майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000596 від 14.12.2021 року за ст. 290 КК України, -

встановив:
Володілець майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000596 від 14.12.2021 року за ст. 290 КК України, що був накладений ухвалою слідчого судді у справі № 208/10345/21 на автомобіль «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , без номеру шасі (кузова, рами), та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 без номеру шасі (кузова, рами). Посилався на те, що з моменту вилучення автомобіля та поміщення його на спецмайданчик пройшло вже 2 місяці та 18 днів, експертизу не проведено. Автомобіль знаходиться під відкритим небом під опадами, що призводить до його пошкодження. Зазначив, що на даний час повідомлення про підозру йому не вручалося, отже на час розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно у вказаному кримінальному провадженні № 0000596 він в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебував. Тому вважає, що відсутні підстави для накладення арешту на майно, оскільки твердження дізнавача не доводять тих обставин, на які посилався дізнавач при вмотивуванні необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на автомобіль.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримала з підстав, наведених у його мотивувальній частині, просила клопотання задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 також клопотання підтримав, просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначав, що експертиза на даний час дійсно не проведена, оскільки справу було скеровано до ДБР, а після повернення справи до Кам`янського РУП в країні почались бойові дії, що перешкоджає проведенню експертизи. Тому зазначає, що на даний час є необхідність в арешті даного автомобіля.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріаликлопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У ст. 41 ч. 1 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Наведені Конституційні гарантії права володіти своїм майном поєднується з такими ж вимогами ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом N 11 де зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України "Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права" та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Копеський проти Словаччини" зазначено, що майном може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні грунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт.
Кримінальне провадження № 0000596 від 14.12.2021 року порушено за фактом того, що 14.12.2021 року за адресою: м. Кам`янське, бул. Будівельників, 53, під час огляду працівниками поліції транспортного засобу «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, підробку або заміну ідентифікаційного номера кузову.

20.12.2021 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська на автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без номеру шасі (кузова, рами) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 було накладено арешт.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна був застосований з метою необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, та з метою збереження речового доказу, унеможливлення його пошкодження та знищення.

Відповідно до ст..28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.Оскільки адвокатом володільця майна в судовому засіданні наголошено, що за час, коли існує захід забезпечення кримінально провадження у вигляді арешту майна, дізнавачем жодної слідчої дії з зазначеними в ухвалі про арешт майна речами, не проведено, подальше існування арешту порушує права ОСОБА_4 на володіння, користування та розпоряджання своє власністю, тому у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала потреба, що тягне за собою задоволення клопотання в частині скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді.

Стосовно вимоги володільця майна про передачу автомобіля та свідоцтва про реєстрацію, слідчий судя зазначає наступне.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Як вбачається зі змісту ст. 100 КПК України, питання щодо передачі власнику на відповідальне зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування належить до виключної компетенції сторони кримінального провадження, якій він був наданий. Тому в даній частині клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
Клопотання володільця майна ОСОБА_4 задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді № 208/10345/21, 1-кс/208/2352/21 від 20.12.2021 року на транспортний засіб «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без номеру шасі (кузова, рами) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 скасувати.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1