Справа № 182/437/22
Провадження № 1-кс/0182/101/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2022 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2021 за № 0001143 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Покровське, Нікопольського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
26.01.2022 до Нікопольського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
У клопотанні прокурором зазначено, що у провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження від 01.12.2021 за № 0001143 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 30.01.2022.
Оскільки головуючий у справі - суддя ОСОБА_6 перебуває на лікарняному, прокурор звернувся до суду з клопотанням про визначення іншого судді в порядку абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України для розгляду заявленого ним клопотання.
Згідно протоколу повторного автоматичного визначення судді від 26.01.2022 зазначене клопотання передано судді ОСОБА_1 .
Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; ризик тиску на потерпілого, свідків, вчинення нових злочинів. При цьому прокурор також просить врахувати, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин того ж дня, коли стосовно нього Нікопольським міськрайонним судом було винесено вирок за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, а також те, що у проводженні суду на розгляді перебуває ще одне кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 .
Обвинувачений заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 де він зареєстрований та фактично мешкає. При цьому пояснив, що він ніколи не переховувався від суду та завжди з`являвся за викликами.
Захисник обвинуваченого підтримав клопотання свого підзахисного та також просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт за зазначеною ним адресою. Захисник зазначив, що доказів наявності ризиків, вказаних прокурором, суду не надано.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад в рішеннях „Осаковський проти України, „Марченко проти України).
При цьому суд враховує й позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад рішення від 8.10.1994 «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 21.07.2011 «Нечипорук та Йонкало проти України» та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Крім того, у справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років.
Судом також встановлено, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , репутацію обвинуваченого - відсутність у нього законного джерела доходу та роботи, міцних соціальних зв`язків. Також суд враховує й те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нового умисного корисливого злочину, який було вчинено в день, коли стосовно нього Нікопольським міськрайонним судом було винесено вирок за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначено реальну міру покарання. Крім того, на даний час у провадженні суду перебуває ще одне кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 .
Тому судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наразі не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на вищевикладені обставини, суд не вбачає.
Оскільки строк дії ухвали про застсування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 30.01.2022, тому суд вважає за необхідне продовжити строки тримання під вартою щодо обвинуваченого. Тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49 620 грн.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_4 , дата народження: рік НОМЕР_1 , місяць листопад, число 15 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 27 березня 2022 р.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49 620 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із с. Покровське, Нікопольського району, Дніпропетровської обл., в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі нез`явлення за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення про причини своєї неявки або порушення обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1