Справа № 740/5242/21
Провадження № 1-кс/740/1508/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2021 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця Чернігівської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у кримінальному провадженні, внесеному 18.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000837, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -
встановила:
10.11.2021 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області отримано зазначене клопотання.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000837 від 18.09.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 01 години 00 хвилин 18.09.2021 ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи умисел на вчинення розбійного нападу, з метою заволодіння чужим майном, з корисливого мотиву, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_7 , де шляхом пошкодження вікна проникли в середину будинку та здійснили напад на останню, в ході якого нанесли не менше двох ударів руками та ногами по голові та не менше двох ударів руками та ногами по тулубу ОСОБА_7 , таким чином застосували до потерпілої насильство, небезпечне для її життя та здоров`я та в подальшому застосовуючи погрози застосуванням такого насильства, які виразились в демонстрації ножа, повністю подолали волю ОСОБА_7 до опору.
Після цього нападники в приміщенні будинку відшукали два срібні ланцюжки 925 проби вартістю по 200 гривень кожен, два срібних хрестика 925 проби вартістю 100 гривень та 150 гривень, цінну монету 1830 року вартістю 10000 гривень, мобільний телефон марки Естел а 170 вартістю 550 гривень, що належить потерпілій, з яким зникли із місця вчинення кримінального правопорушення, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну вартість 11200 грн.
ОСОБА_5 19.09.2021 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, тобто у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з проникненням у житло.

Об`єктивність підозри ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 20.09.2021 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.11.2021.

Строк досудового розслідування у провадженні постановою від 05.11.2021 керівника Ніжинської окружної прокуратури продовжено до трьох місяців, а саме до 19.12.2021.

Підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано з метою запобігання зазначених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки після повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання на строк від трьох до шести років позбавлення волі, досудове слідство вважає, що ОСОБА_5 усвідомлюючи вид та розмір покарання, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, адже після вчинення інкримінованого діяння, у скоєнні якого він обґрунтовано підозрюється, ОСОБА_5 усвідомлює, що йому загрожує призначення покарання виключно у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років. Також ОСОБА_5 не одружений, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, не має легального джерела доходів, а тому з метою уникнення покарання може залишити своє місце проживання, переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань, оскільки йому відомі місця проживання учасників даної події; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, на які посилався слідчий під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились.

Водночас, у провадженні необхідно провести слідчі та процесуальні дії, які не були виконані в строк, визначений в ухвалі слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, що потребує додаткового часу, а саме: отримати висновки призначених судових молекулярно-генетичних експертиз, які на даний час не завершені, відповідні висновки до слідчого відділу Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області не надійшли, що унеможливлює закінчення досудового розслідування.

Враховуючи вищезазначене, а саме те, що заявлені у клопотанні про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 ризики не зменшились, а також те, що в кримінальному провадженні виникла необхідність у отриманні висновків експерта, проведенні додаткових процесуальних дій та на підставі отриманих судових експертиз та проведених слідчих дій, надати правову оцінку діям ОСОБА_5 .

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання та просили задовольнити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, причетність до вказаного кримінального правопорушення заперечив та додатково зазначив, що органом досудового розслідування до нього були застосовані заборонені методи під час його затримання та він вимушений був виконував їхні вимоги.

Захисник проти задоволення клопотання категорично заперечив, посилаючись на очевидну необґрунтованість підозри, зазначивши, що прокурор зобов`язаний дотримуватися вимог ст.9 ч.2 КПК України, де вказано обов`язок прокурора дослідити всі обставини кримінального провадження як ті що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого. Також захисник звернув увагу на недоведеність існування заявлених стороною обвинувачення ризиків належними доказами, зважаючи на особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину і зареєстроване постійне місце проживання, що повністю підтверджується доданими до письмових заперечень документами. Зазначив, що з урахуванням зібраних органом досудового розслідування на даний час доказів достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно із ч.4 ст.199 КПК України суд розглядає питання продовження строку тримання під вартою за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), тому можуть бути застосовані лише за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим ч.4 ст.194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000837 від 18.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

18.09.2021 о 22.00 год. ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

19.09.2021 ОСОБА_5 було письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав.

Разом з тим обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, слідчий суддя бере до уваги таке.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Оцінивши на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів всі обставини в сукупності, слідчий суддя дійшла висновку про наявність достатніх підстав вважати, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують, з огляду на таке.

Усвідомлюючи скоєне та побоюючись суворого покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведеності його вини, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення такого покарання, що негативно вплине на розумність строків досудового розслідування та судового розгляду.

Водночас останній до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, за місцем мешкання не характеризується негативно, має зареєстроване та постійне місце проживання, де мешкає разом з родиною, що в сукупності свідчить про наявність достатньо міцних соціальних зв`язків, які будуть стримувати його залишити межі міста.

Разом з тим, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які викривають його у вчиненні вказаного злочину, шляхом здійснення тиску на них з метою зміни їх показів на його користь, чим буде перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку про доведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено достатні підстави вважати, що підозрюваний дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що ст.5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а сааме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенціїмає задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі зурахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною 3 ст.176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, спосіб його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, наведені вище дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, матеріальний і сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі й перше притягнення до кримінальної відповідальності, слідчий суддя дійшла висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведена неможливість запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням саме такого виняткового запобіжного заходу.

Водночас положеннями ст.181 КПК України передбачено, що до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Таким чином, з урахуванням даних про особу підозрюваного та відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає, що, незважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням свободи, а саме цілодобовий домашній арешт із покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам й забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку. Слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

При цьому слідчий суддя зважає на практику ЄСПЛ, що за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт, прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5§1(с)Конвенції(рішення ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії»). Тому слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу найбільш відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178,181,183,193-196,369-372 КПК України, слідчий суддя -

постановила:
у задоволенні клопотання відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків:
1. не залишати свого місця фактичного проживання АДРЕСА_1 цілодобово, крім випадків необхідності отримання медичної допомоги, розумного фактичного часу, необхідного для прибуття за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду і часу перебування у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
2. своєчасно прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду ;
3. утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками, у тому числі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;
4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади, за наявності, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5. не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
6. повідомляти слідчого СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області про зміну місця проживання, реєстрації.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Початок строку дії домашнього арешту обраховувати з дня постановлення цієї ухвали та звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.
Відповідно до вимоги п.1 ч.3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 має бути негайно доставлено до місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , а її виконання - на орган Національної поліції України за місцем перебування ОСОБА_5 під домашнім арештом.
Строк дії даної ухвали визначити в межах строку досудового розслідування тобто до 16.12.2021.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Копію ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 та надати для виконання начальнику Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівської області та прокурору.

Слідчий суддя ОСОБА_1