УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

підозрюваної ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання слідчого ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Казахстану, громадянці України, не заміжньої, не працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 23.02.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 , подав слідчому судді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000146 від 28.01.2020 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

У клопотанні слідчого наведені посилання на докази, що вказують на причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих їй дій.

26.09.2021 року слідчим повідомлено ОСОБА_3 про підозру у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненими повторно організованою групою, предметом яких була психотропна речовина у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

В клопотанні слідчого зазначено, що враховуючи тяжкість вказаного кримінального правопорушення за яке санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_3 під час проведення досудового розслідування може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність ризику переховування від слідства та суду обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , відповідно до

ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, перебуваючи на волі ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування і в подальшому від суду. Остання не має стійких соціальних зв`язків, місця роботи та офіційного джерела доходу, у зв`язку з чим, знаходячись на волі, має змогу не тільки ухилитись від досудового розслідування, а й продовжити злочинну діяльність.

Наявність ризику впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки серед осіб, які підлягають допиту у кримінальному провадженні як свідки, будуть його знайомі, які з метою уникнення його відповідальності під тиском останнього можуть змінити показання.

Крім того, наявні ризики, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрювана може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки не працевлаштована та не має офіційного джерела прибутку, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному проваджені шляхом незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Відомі дані про особу ОСОБА_3 та характер вчинених нею особливо тяжких злочинів, підозра у вчиненні яких обґрунтована вагомими доказами, вказують на існування ризиків, які дають підстави вважати, що в разі застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний буде мати можливість ухилитися від органів досудового слідства та суду шляхом переховування, перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному проваджені шляхом незаконного впливу на свідків, з числа осіб, які поінформовані про його діяльність, знищити або сховати лабораторний посуд, призначений для виготовлення наркотичних та психотропних речовин, місцезнаходження якого слідству ще необхідно встановити, а також перешкоджати встановленню інших співучасників злочинів, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані незаконним виготовленням та зберіганням з метою збуту, а також збутом психотропної речовини, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Викладені ризики свідчать про те, що застосування до ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити її належної поведінки та попередити спроби підозрюваної переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, знищити або сховати лабораторний посуд, призначений для виготовлення наркотичних та психотропних речовин, місцезнаходження якого слідству ще необхідно встановити, а також перешкоджати встановленню інших співучасників злочинів, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані незаконним виготовленням та зберіганням з метою збуту, а також збутом психотропної речовини, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3 , не має постійного заробітку, що свідчить про те, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність та вчинення злочинів, що є єдиним джерелом її доходу, та в подальшому ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 підтримав клопотання, та просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 з приводу клопотання прокурора заперечував просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Підозрювана ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення клопотання, та просила суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт за місцем її реєстрації.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права,відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини,у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання,у тому числі наявність у нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;8) наявність судимостей у підозрюваного,обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000146 від 28.01.2020 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

26.09.2021 року слідчим повідомлено ОСОБА_3 про підозру у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненими повторно організованою групою, предметом яких була психотропна речовина у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

У клопотанні слідчого наведені посилання на докази, що вказують на причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих їй дій, а саме: протоколи огляду грошових коштів та покупця від 01.06.2021 року; протокол огляду місця події від 01.06.2021; протокол контролю за вчиненням злочину, відповідно до якого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 ; протоколи огляду грошових коштів та покупця від 07.06.2021; протоколи огляду місця події від 07.06.2021; протоколи контролю за вчиненням злочину; протокол обшуку від 26.09.2021; протокол обшуку від 26.09.2021; протокол обшуку від 26.09.2021; протокол обшуку від 26.09.2021;висновком експерта №СЕ-19/111-21/26880-НЗПРАП від 17.06.2021; висновком експерта №СЕ-19/111-21/27789-НЗПРАП від 30.06.2021; протоколи допитів свідків; протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не виключене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.8 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини,відображену у пункті 175 Рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182 ) те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.
У судовому засіданні також встановлено, що на даний час наявні певні ризики, вказані в клопотанні слідчого, а саме, ризики того, що підозрювана ОСОБА_3 усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст. 194 КПК України, і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні (п.1 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Так, доводи сторони обвинувачення про ризики, передбачені ст. 177 КПК України, вірогідність настання заявлених ризиків неналежної процесуальної поведінки конкретного підозрюваного не обґрунтовані, прокурором не надано достатніх даних в обґрунтування застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів підозри вчинення тяжкого кримінального правопорушення, обставин підозри, а також наявність ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, який полягає у переховуванні від органів досудового розслідування, з огляду на обставини підозри та покарання, яке загрожує в разі визнання винним, і такі обставини свідчать про необхідність застосування запобіжного заходу як виду забезпечення кримінального провадження.
При цьому при вирішення клопотання враховується особа ОСОБА_3 , яка не працює, незаміжня, при цьому раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні малолітню дитину, з урахуванням її віку та стану здоров`я, обсягу підозри, відсутності даних про переховування, слідчий суддя дійшов переконання, що запобігти встановленим ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків в ході кримінального провадження, в межах строків досудового розслідування. Стороною обвинувачення не наведено такого обсягу вагомих фактичних даних в обґрунтування підозри, які свідчили б про необхідність застосування виключного запобіжного заходу.
Посилання в клопотанні сторони обвинувачення на неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів є формальним, ґрунтується на припущеннях.
Тяжкість злочину та суворість покарання, яке загрожує особі в разі визнання особи винним, не може слугувати єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу. Те, що особа підозрюється у вчиненні злочину певної тяжкості, формально переліченими ризиками ст. 177 КПК України, з чим пов`язує прокурор неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, самі по собі не свідчать про неможливість уникнення встановлених ризиків шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Отже, за встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя приходить до висновку, що для запобігання встановлених ризиків, може бути застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, яким заборонити підозрюваній цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_2

Крім того, покласти на підозрювану такі обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме :

- прибувати за першою вимогою до слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду;

- не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання;

- утриматись від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні;

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, визначити до 25 листопада 2021 року включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваною, її захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1