Справа №584/1473/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/181/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 17.06.2020 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Слобода Путивльського району Сумської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА
До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в якій вона просила вирок Білопільського районного суду Сумської області від 17.06.2020 року відносно ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити з визначених п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України підстав.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з дня поміщення до Сумського СІЗО та зараховано у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 28.10.2017 року до 26.12.2017 року включно.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 30.10.2017 року, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначала, що вирок суду незаконний, необгрунтований, винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права, без надання оцінки обставинам справи і долученим до неї доказм. Висновки суду захисник вважала такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, без надання оцінки доказам та без оцінки того, що досудове розслідування проводилось з порушенням норм КПК України. Суд не звернув уваги, що докази створені штучно, а обвинувачення грунтується на припущеннях.

Так, на думку захисника суд не дав оцінки обвинувальному акту, зокрема суд не визначив мотив злочину, де в обвинувальному акті йдеться про те, що ОСОБА_9 жив з матір`ю і за рахунок її пенсії існував, що вказує на те, що доходи матері були для нього необхідними. Також, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_9 застосовував до матері фізичне насильство та примушував її купувати йому спиртне, тоді як доказів цього матеріали справи не містять, звернень до поліції чи до сільської ради з цього проводу не було, як і матеріалів про адміністративне правопорушення про домашнє насильство. Більше того, сама матір ОСОБА_9 зловживала спиртним, що підтверджується виявленим в її крові на момент обстеження відсотком алкоголю який складав 1,4, що для її віку завеликий та небезпечний для життя. Також в обвинувальному акті вказано про те, що ОСОБА_9 вчинив побиття матері, завдавши 16-18 ударів, однак чим саме не визначено, зокрема не встановлено чи то це було вчинено стороннім предметом чи то шляхом механічної сили. Більше того на тілі ОСОБА_9 , безпосереньо на руках і ногах ознак ушкоджень, які б свічили про побиття, не виявлено, як не встанволено і під його нігтями жодних ознак які б вказували про причетність до злочину. Неприязних відносин між матір`ю та сином не було.

Захисник переконана, що прямих доказів на підтвердження вини її підзахисного немає, а все обвинувачення грунтується на його зізнанні. Сторона обвинувачення звертала увагу на те, що будинок, де сталась подія, був зачинений з середини, однак експертизи з цього приводу не проводились. Свою причетність до злочину ОСОБА_9 заперечує, а покази надавав у зв`язку із застосуванням до нього працівниками поліції недозволених методів слідства фізичного та психологічно тиску.

Сторона захисту звертала увагу на висновок судово-медичного експерта № 229 від 30.10.2019 року згідно якого в ОСОБА_9 було виявлено ряд тілеснних ушкоджень (ссадна, гематоми). За висновком експерта ці тілесні ушкодження могли утворитися у ОСОБА_9 від дії тупого твердого предмета. Експертиза проводилась на підставі ухвали слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області, де суд і виявив у ОСОБА_9 30.10.2017 року в ході застосування відносно нього запобіжного заходу тілесні ушкодження, яких 28.10.2017 року при його затриманні не було. Про побиття ОСОБА_9 нікого не повідомляв бо був заляканий, а захиснику про це не казав, оскільки не був впевнений про те, що його і в подальшому буде захищати саме цей адвокат, який до виконання своїх обовязків мав формальний підхід. Захисник звертала увагу на зміст протоколу затримання від 28.10.2017 року в якому про наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не вказано, однак до цього протколу не додано відео, як немає в матеріалах справи і відео допиту ОСОБА_9 . Водночас існує рапорт старшого чергового ІТТ м. Глухів, який доповів про те, що ОСОБА_9 привезли з тілесними ушкодженнями. Також існує і колективне звернення жителів села Нова Слобода Путивльського району Сумської області, де вони вказували, що були свідками затримання ОСОБА_9 і в нього тілесних ушкоджень не було. 25.05.2020 року вказане в суді підтвердила свідок ОСОБА_10 , яка також зауважила про відсутність неприязних відносин між сином та матір`ю. Свідок ОСОБА_11 зазначала, що саме ОСОБА_9 повідомив про смерть матері та прохав допомоги на поховання, при цьому при його затриманні тілесних ушкоджень він не мав. Потерпіла ОСОБА_7 також підтверджувала відсутність у брата ушкоджень при затриманні.

В підтвердження факту застосування до ОСОБА_9 фізичного насильства захисник вказувала і на висновок судово-психіатричного експерта № 850 від 20.11.2017 року, який зводився до того, що ОСОБА_9 категорично заперечував свою причетність до інкримінованого злочину. Крім цього, в цій експертизі немає пояснень ОСОБА_9 про те, чому він у підписаному ним поясненні виклав іншу послідовність дій та поведінки, що безумовно свідчить про тиск на ОСОБА_9 .

Висновки експертів № № 1287, 1288, 1281 та 1282 зазначають, що одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речових доках вказують, що походження крові, можливе від особи, як потерпілої ОСОБА_12 так і від підозрюваного ОСОБА_9 . Згідно протоколу слідчого експерименту від 30.10.2017 року ОСОБА_9 більшість обставин справи не пам`ятає, а відповіді його не однозначні.

Щодо пояснень свідків, то всі вони безпосередніми очевидцями не були і пояснення вони надавали про обставини, які стали відомі після злочину.

Також, захисник наголоошувала про порушення ОСОБА_9 права на захист через неналежну правову допомогу адвоката ОСОБА_13 , повноваження якого в матеріалах справи відсутні та який під час затримання ОСОБА_9 присутній не був, при допиті ОСОБА_9 клопотань і скарг про незаконні дії поліці не подавав, конфіденційного побачення із ОСОБА_9 не мав, його участь при допиті ОСОБА_9 була формальною та він не заявляв клопотань, зауважень і заперечень щодо порушень під час проведення слідчих дій. Крім цього, захисник не відреагував і на існування тілесних ушкоджень у його підзахисного.

Звертала захисник увагу і на характеризуючі ОСОБА_9 як особу дані, який за останнім місцем роботи характеризується позитивно, сільська рада повідомила про відсутність на ОСОБА_9 скарг від родичів і мешканців села. Протягом всього періоду розгляду справи ОСОБА_9 до відповідальності не притягувався, громадський порядок не порушував, в судові засідання ходив, що також ставить під сумнів його можливу причетність до інкримінованого злочину.

З огляду на викладене захисник переконана у невинуватості ОСОБА_9 , у недоведеності його умислу на вчиення злочину та у та безпідставному притягненні його судом до відповідальності з призначенням покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_9 після розлучення з дружиною, протягом останніх 10 років постійно проживав у с. Нова Слобода Путивльського району Сумської області разом із матір`ю ОСОБА_12 , 1936 року народження.

Не маючи постійної роботи, ОСОБА_9 жив за рахунок пенсії матері, систематично зловживав спиртними напоями разом зі знайомими місцевими мешканцями, періодично витрачаючи на це кошти матері. На ґрунті зловживання спиртними напоями між ОСОБА_9 та його матір`ю ОСОБА_12 інколи виникали побутові сварки, під час яких ОСОБА_9 застосовував до матері фізичне насильство та примушував її купувати йому спиртні напої.

Так, 27.10.2017 року у період з 17.00 до 17.30 год, ОСОБА_9 вкотре прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння та ліг відпочивати у залі власного будинку, розташованого в АДРЕСА_3 . Надалі, того ж дня близько 23.00 год ОСОБА_9 прокинувся та пішов у кімнату, де спала його мати, сів за стіл поїсти. В цей час мати ОСОБА_12 почала висловлювати своє невдоволення тим, що він постійно зловживає спиртними напоями. Даний факт дуже розлютив ОСОБА_9 , та він, будучи розлюченим та ображеним на матір з приводу того, що вона не задоволена його поведінкою, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, вирішив вчинити її побиття.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 27.10.2017 року близько 23.30 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, усвідомлюючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень людини, не бажаючи при цьому позбавлення життя потерпілої, розуміючи, що вона є особою похилого віку, став наносити руками та ногами з достатньою силою чисельні удари в область голови, тулубу та кінцівок ОСОБА_12 , завдавши їй щонайменше 16-18 ударів. Після цього, ОСОБА_9 припинив побиття матері, спричинивши їй численні тілесні ушкодження, та залишив її на підлозі в кімнаті будинку.

Вчинивши побиття матері, ОСОБА_9 , не усвідомлюючи, що вона перебуває у небезпечному для життя стані, не прийняв міри для забезпечення їй кваліфікованої медичної допомоги, внаслідок чого ОСОБА_12 від отриманих під час побиття ОСОБА_9 тілесних ушкоджень померла у період часу з 00.00 до 06.00 год. 28.10.2017 року у приміщенні власного будинку.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 стала гостра легенево-серцева недостатність, яка виникла в результаті численних двобічних переломів ребер, ускладнених лівобічним гемапневматораксом.

При дослідженні трупу ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно правої щоки, садно підборіддя по середині лінії, синець лобу зліва, синець в області лівої вушної раковини, синець в області правої біля вушної ділянки, синець підборіддя зліва, чисельні синці шиї справа та зліва з переходом на ліву половину тулуба та плечового суглобу, синець правої верхньої кінцівки в ділянці плечового суглобу по передній поверхні та плечової кістки, синець в верхній треті правого передпліччя по передній поверхні, синець тильної поверхні правої китиці у основи 1 та 2 пальців, синець нижньої треті лівого передпліччя по зовнішній поверхні, синець тильної поверхні лівої китиці у основи 1 та 2 пальців, синець лівого стегна в середині треті по зовнішній поверхні, синець лівого колінного суглобу, які згідно наказу № 6 від 17 січня 1995 року за № 255/791 «Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.3.5, відносяться до легких; підшкірна гематома правої половини обличчя та лобу, підшкірна гематома лівої половини обличчя в ділянці лівої надбрівної дуги, біля орбітальної області та лівої щоки, рана обличчя зліва, субконьюктивальний крововилив справа, які згідно п. 2.3.3 відносяться до легких, що призвели до короткочасного розладу здоров`я більше 6 днів, але не більше 21 дня; перелом акроміального кінця лівої ключиці, який відповідно до п. 2.2 відноситься до середніх по ознаку тривалості розладу здоров`я більше ніж 21 день, перелом під`язикової кістки, ЗЧМТ, набряк, забій та здавлення речовини головного мозку, пластинчата субдуральна гематома справа, ЗТТГК з чисельними двобічними переломами ребер, гемапневматоракс зліва, розриви лівої легені, які відповідно до п. 2.1 відносяться до тяжких, по ознаку небезпеки для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у вигляді ЗТТГК з чисельними двобічними переломами ребер, гемапневматоракс зліва, розриви лівої легені знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_9 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання тілесних ушкоджень людини та не бажаючи при цьому позбавлення життя потерпілої, тобто вчинив злочин з прямим умислом.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , та потерпілої ОСОБА_7 ,які вимоги апеляційної скарги захисника підтримали, просили вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрити, думку прокурора

ОСОБА_6 , яка підстав для задоволення скарги захисника не вбачала, просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги захисника колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно і всебічно досліджені та правильно оцінені судом.

Зібрані досудовим слідством докази в сукупності вказують на вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_12 .

Так, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнавав та пояснював про те, що він після розлучення з дружиною, проживав у будинку в АДРЕСА_3 разом із матір`ю ОСОБА_12 , 1936 року народження. 27.10.2017 року десь о 14.30 год він пішов із дому до водокачки, де розпивав спиртні напої із знайомими чоловіками, випивши за цей час 200 гр самогону, після чого пішов додому. Прийшов додому приблизно о 17.00 год -17.30 год, матері в цей час вдома не було та ліг відпочивати у залі. Того ж дня близько 19.00 год він прокинувся та пішов у кімнату, де перебувала мати, сів за стіл поїсти. Мати в цей час сиділа на ліжку, та, на його думку, була трохи випивши, оскільки її очі підмигували. Під виском та на шиї були синяки. Вона сказала, щоб він вже не пив. Він взяв зі столу пляшку із самогоном, яка була початою та ще трохи випив, а потім пішов спати. Коли прокинувся знову вже був ранок, побачив, що у кімнаті матері горить світло, а вона лежить на полу. Він намагався привести її до тями, похлопав її по щоках, але мати не дихала. Далі він подзвонив брату, потім сестрі ОСОБА_14 , яка приїхала першою з родиною, потім приїхав брат, дільничний поліцейський та лікар. При цьому будинок був зачинений на замок із середини, сторонніх осіб у будинку не було. Що відбулося в дійсності він не пам`ятає. При цьому зазначив, що мати також випивала, хоча мала слабке здоров`я, від нестабільного тиску часто падала. Зазначив, що він даного злочину не вчиняв і тілесних ушкоджень не завдавав. Також вказав, що раніше були випадки, коли він після випитого спиртного мав провали у пам`яті, і не міг згадати, що сталося напередодні. Між ним та матір`ю існували конфлікти, але вони були на словах.

Крім того, ОСОБА_9 зазначив, що зізнавальні показання під час досудового розслідування він надавав тому, що до нього застосовувалися побої працівниками поліції та чинився психологічний тиск, тобто не законні методи розслідування.

Таку ж позицію викладено і захисником в апеляційній скарзі, де апелянт наголошувала на безпідставному притягненні підзахисного ОСОБА_9 до відповідальності, без належних і допустимих на те доказів, без свідків очевидців події та із застосування до ОСОБА_9 правоохоронними органами недозволених методів психологічного і фізичного тиску.

Вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що попри невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини, та попри вказані доводи захисника про недоведеність вчинення злочину саме її підзахисним, факт вчинення ним кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах повністю підтверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків, експерта та письмовими доказами.

Зокрема допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 в суді першої інстанції підтвердила, що ОСОБА_9 є її братом, який проживав з 2009 року разом із їхньою матір`ю ОСОБА_12 в АДРЕСА_3 . З 2016 року мати почала хворіти, тиск за 200. Після лікування мати була тяжкою, часто падала, брат займався господарством. Що трапилося того дня невідомо. Коли вона з чоловіком та дітьми приїхали першими до будинку, то побачили, що мати лежала між грубкою та пічкою так, що можна припустити, що вона упала. Із пошкоджень був синяк на голові, звезена щока, на шиї синяк чи гематома, ноги були під ліжком. Наполягала на тому, що обвинувачений не міг заподіяти такі ушкодження матері, та припускала, що остання отримала їх внаслідок падіння з ліжка та забиттям об підлогу або об предмети, що знаходились біля печі (кочерги тощо). При цьому, потерпіла підтвердила факт так званої «білої гарячки» у обвинуваченого влітку 2017 року, коли він через тривале вживання спиртних напоїв перебував у запої та йому вважалися дивні речі.

Також, суд першої інстанції допитав ряд свідків, які пояснили наступне.

Так, свідок ОСОБА_15 в суді зазначив, що його брат проживав разом із матір`ю в її будинку, допомагав по господарству. Брат агресивним не був. До цього випадку про факти побиття матері братом йому відомо не було. 28.10.2017 року підсудний зателефонував йому десь о 6 год ранку, а потім він передзвонив сестрі ОСОБА_16 . Свідок зайшов до будинку вже після всіх. Мати лежала посередині між грубою і ліжком на животі лицем вниз, були наявні синці під очима.

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснила, що проживає в АДРЕСА_4 , через вісім дворів від будинку, де проживав підсудний разом із матір`ю. Зазначила, що ОСОБА_18 інколи випивав, але скандалів за його участю вона не бачила. 27.10.2017 року підсудного вона не бачила, проте бачила двічі його матір ОСОБА_12 , яка йшла, на її думку, за самогоном. При цьому жодних тілесних ушкоджень на обличчі матері того дня не було.

Свідок ОСОБА_19 в суді вказувала, що проживає останні три роки в АДРЕСА_5 , не працює. Обвинуваченого може охарактеризувати як замкнутого, хазяйновитого. Алкоголь він вживав, проте з ким вона не бачила, із сусідами не конфліктував. Матір ОСОБА_18 також випивала, часто ходила на точку за самогоном, а потім виходила сидіти на лавочці вже випивши, тоді вони і спілкувалася. Один раз та сказала їй, що син її вдарив, проте вона бачила синяк під оком на обличчі матері два рази.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснював, що працює дільничним інспектором поліції ОСОБА_21 . Того дня 28.10.2017 року він знаходився на виборчій дільниці по охороні громадського порядку. Рано вранці йому подзвонили із чергової частини Путивльського відділу поліції по факту смерті людини в с. Нова Слобода. Коли прийшов на місце, то викликав фельдшера, бо він самостійно не може зробити висновки щодо причини смерті. У будинку лежала мертва жінка лицем вниз, на її обличчі дійсно були тілесні ушкодження синці на обличчі, що здалося підозрілим. Тобто, зовнішні ознаки тілесних ушкоджень були, оскільки обличчя було побите сине-червоного кольору. На підлозі були плями крові біля потерпілої. Він сфотографував місце події та зателефонував керівництву Путивльського відділу поліції, щоб направили слідчо-оперативну групу та повернувся на виборчу дільницю здійснювати охорону громадського порядку.

Допитаний судом перої інстанції свідок ОСОБА_22 пояснив, що працює завідувачем амбулаторії с. Нова Слобода, по спеціальності лікар-стоматолог. Того дня його забрали машиною із дому, оскільки померла людина. Приїхавши до хати побачив, що там були дочка та син померлої. Потерпіла лежала на правому боку був синяк на обличчі. Він запитав, чи не має будь-яких претензій у сина і дочки щодо факту смерті матері, ті відповіли, що ні. А оскільки у ОСОБА_12 був високий тиск, то вона могла впасти і самостійно заподіяти тілесні ушкодження. Плям крові не було, ні на речах, ні на підлозі, нічого підозрілого в будинку не було. Дільничний інспектор був раніше, він його не бачив. Засвідчив, що людина померла, і оскільки його допомога не потрібна, він пішов звідти.

Допитана судом першої інстанції, за клопотанням сторони захисту, свідок ОСОБА_23 пояснювала, що 28.10.2017 року зранку до неї зателефонувала знайома та сказала, що ОСОБА_12 померла. Потім прийшов ОСОБА_18 і сказав, що треба підготувати поминальний обід, на що вона погодилася. При цьому зазначила, що у ОСОБА_9 на обличчі тілесних ушкоджень не було.

Допитана судом першої інстанції, за клопотанням сторони захисту, свідок ОСОБА_24 пояснювала, що зранку 28.10.2017 року вона дізналася про смерть ОСОБА_12 , коли була у церкві. Люди між собою балакали, що це ОСОБА_18 її так побив. До будинку, де вони проживали вона прийшла десь о 11 год., при цьому потерпіла лежала на дивані. Її та ще одну жінку попросили підготувати бабу ОСОБА_25 до поховання. Коли вона омивала померлу, то бачила, що вона була дуже побита, оскільки були синці і на обличчі, і на шиї, і на спині. Потім померлу положили у гроб та винесли на вулицю, після чого десь після 14 години приїхала поліція, потім оглянули у труні померлу та сказали, що будуть забирати на експертизу. Інші поліцейські ходили по двору, проводили огляд. ОСОБА_18 також був там. Синяків, ссадин на обличчі та руках вона не бачила.

Також судом першої інстанції був допитаний судовий експерт ОСОБА_26 , який в суді пояснював, що виїжджав на місце пригоди в с. Нова Слобода у жовтні 2017 року на слідчий експеримент. ОСОБА_9 давав покази, що можливо мати впала сама на підлогу, де були кочерги, і таким чином могла заподіяти собі тілесні ушкодження. Проте дане припущення є неспроможне, оскільки потерпілій було нанесено не менше 16 ударів в різні частини тіла. Однак, не можна виключити можливості, що частина тілесних ушкоджень у потерпілої могла утворилися при падінні як з, так і без надання тілу прискорення - садно правої щоки, синець підборіддя зліва, синці зовнішньої поверхні лівого стегна та передньої поверхні ділянки лівого колінного суглобу.

Проте, причиною смерті стала ЗЧМТ та закрита тупа травма грудної клітини, що виникла в результаті численних двобічних переломів ребер, гемапневматоракс зліва, розриви лівої легені, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Тілесні ушкодження на тілі трупу гр. ОСОБА_12 могли бути заподіяні різними знаряддями, якими могли бути руки та ноги нападника.

Вислухавши пояснення потрепілої, свідків та експерта судом першої інстанції також обгрунтовано враховано і ряд наданих стороною обвинувачення письмових доказів, зокрема:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.10.2017 року щодо реєстрації кримінального провадження № 0000390 за ч. 2 ст. 121 КК України відповідно до якого було внесено відомості про те, що 28.10.2017 року близько 02.00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у нетверезому стані за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, влаштував сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , 1936 року народження, в ході якої умисно наніс ОСОБА_12 удари, від яких остання померла (а. с. 104 т. 1);

- письмова згода на огляд від 28.10.2017 року, якою ОСОБА_9 дозволив працівникам поліції провести огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 126 т. 1);

- протокол огляду місця події 28.10.2017 року у житловому господарстві, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 та фототаблиця до нього, в ході якого виявлено труп ОСОБА_12 , 1936 р.н., котра проживала за даною адресою. При зовнішньому огляді виявлені тілесні ушкодження, які детально описані у протоколі огляду трупу. В ході огляду вилучено наступні предмети: зрізи верхньої частини деревини з підлоги з нашаруванням речовини бурого кольору; контрольні зразки зрізу деревини; жіноча кофта з нашаруванням речовини бурого кольору; виріз матеріалу ковдри з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; чоловічі сланці чорного кольору; двоє чоловічих камуфляжних штанів, одні з нашаруванням речовини бурого кольору; чоловіча куртка темно-коричневого кольору; фрагменти розбитої керамічної тарілки (а. с. 126-158 т. 1 );

- протокол огляду трупу від 28.10.2017 року з фототаблицею до нього, який проводився в секційному приміщенні Путивльського РВ СМЕ начальником СВ Путивльського ВП ОСОБА_27 , за участю понятих, судово-медичного експерта ОСОБА_26 , де на трупі ОСОБА_12 на тілі виявлені численні тілесні ушкодження, що описані у висновку судово-медичного експерта від 08.12.2017 року № 71, під час якого із трупу ОСОБА_12 вилучено біологічні зразки для проведення експертизи ( а. с. 172-179 т. 1);

- висновок судово-медичного експерта № 71 від 08 грудня 2017 року, з якого вбачається, що безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 стала гостра легенево-серцева недостатність, яка виникла в результаті численних двобічних переломів ребер, ускладнених лівобічним гемапневматораксом. Смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 за 14-18 год. до моменту дослідження трупу в морзі (розтин розпочатий 28.10.17 р. о 17-50 год, закінчено о 19-30 год.). При дослідженні трупу ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді : садно правої щоки, у вигляді овалу, розміром 2,5x2 см; садно підборіддя по середній лінії, розміром 1x6,5 см; синець лобу зліва, розміром 4x2 см; синець в області лівої вушної раковини, розміром 4x3 см; синець в області правої біля вушної ділянки, розміром 6x4 см; синець підборіддя зліва, розміром 6x3 см; чисельні синці шиї справа та зліва з переходом на ліву половину тулуба та плечового суглобу, зливного характеру, розміром в ділянці шкіри розміром 28x14 см; синець правої верхньої кінцівки в ділянці плечового суглобу по передній поверхні та плечової кістки, зливного характеру, розміром 30x8 см; синець в верхній треті правого передпліччя по передній поверхні, розміром 9x4 см; синець тильної поверхні правої китиці у основи 1 та 2 пальців, розміром 4x2,5 см; синець нижньої треті лівого передпліччя по зовнішній поверхні, розміром 2x1 см; синець тильної поверхні лівої китиці у основи 1 та 2 пальців, розміром 4x3 см; синець лівого стегна в середній треті по зовнішній поверхні, розміром 2,5x3 см; синець лівого колінного суглобу, розміром 8x7 см; підшкіряна гематома правої половини обличчя та лобу, яка розташована в лобно-скроневій області, біля орбітальній області та правої щоки, багрового забарвлення, розміром 15x9 см; підшкіряна гематома лівої половини обличчя в ділянці лівої надбрівної дуги, біля орбітальної області та лівої щоки, розміром 9x7,5 см; рана обличчя зліва, розміром 1x0,2 см; субконьюктивальний крововилив справа, перелом акроміального кінця лівої ключиці, перелом під`язикової кістки, ЗЧМТ, набряк, забій та здавлення речовини головного мозку, пластинчата субдуральна гематома справа, ЗТТГК з чисельними двобічними переломами ребер, гемапневматоракс зліва, розриви лівої легені. Інших ушкоджень не виявлено. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від чисельної дії тупих твердих предметів, що підтверджується характером ушкоджень, індивідуальні та конструктивні особливості травмуючого знаряддя в характері ушкоджень не відобразились, і були заподіяні незадовго до настання смерті, вірогідніше всього в термін та при обставинах вказаних в постанові.

Садно правої щоки, садно підборіддя по середині лінії, синець лобу зліва, синець в області лівої вушної раковини, синець в області правої біля вушної ділянки, синець підборіддя зліва, чисельні синці шиї справа та зліва з переходом на ліву половину тулуба та плечового суглобу, синець правої верхньої кінцівки в ділянці плечового суглобу по передній поверхні та плечової кістки, синець в верхній треті правого передпліччя по передній поверхні, синець тильної поверхні правої китиці у основи 1 та 2 пальців, синець нижньої треті лівого передпліччя по зовнішній поверхні, синець тильної поверхні лівої китиці у основи 1 та 2 пальців, синець лівого стегна в середині треті по зовнішній поверхні, синець лівого колінного суглобу, які згідно наказу № 6 від 17 січня 1995 року за № 255/791 «Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.3.5, відносяться до легких; підшкірна гематома правої половини обличчя та лобу, підшкірна гематома лівої половини обличчя в ділянці лівої надбрівної дуги, біля орбітальної області та лівої щоки, рана обличчя зліва, субконьюктивальний крововилив справа, які згідно п. 2.3.3 відносяться до легких, що призвели до короткочасного розладу здоров`я більше 6 днів, але не більше 21 дня; перелом акроміального кінця лівої ключиці, який відповідно до п. 2.2 відноситься до середніх по ознаку тривалості розладу здоров`я більше ніж 21 день, перелом під`язикової кістки, ЗЧМТ, набряк, забій та здавлення речовини головного мозку, пластинчата субдуральна гематома справа, ЗТТГК з чисельними двобічними переломами ребер, гемапневматоракс зліва, розриви лівої легені, які відповідно до п. 2.1 відносяться до тяжких, по ознаку небезпеки для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у вигляді ЗТТГК з чисельними двобічними переломами ребер, гемапневматоракс зліва, розриви лівої легені знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Враховуючи локалізацію, характер ушкоджень, потерпілій було заподіяно що найменше 16-18 ударів, визначити послідовність нанесення ударів не можливо. Виявлені тілесні ушкодження на тілі трупу гр. ОСОБА_12 могли бути заподіяні різними знаряддями, якими могли бути руки та ноги нападника. Всі вище зазначені тілесні ушкодження були заподіяні в один і той же проміжок часу з не великим інтервалом між собою. Всі виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими. Між нанесенням тілесних ушкоджень, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та самою смертю, пройшов проміжок часу не більше 6 годин. Після отримання тілесних ушкоджень, враховуючи їх тяжкість та кількість, потерпіла деякий час могла самостійно виконувати цілеспрямовані дії, тобто пересуватися, кричати, звати на допомогу. В момент заподіяння тілесних ушкоджень, ймовірніше всього, потерпіла спочатку знаходилася в вертикальному положенні лицем до нападника, а згодом в горизонтальному положенні. Самостійне заподіяння вище зазначених тілесних ушкоджень, враховуючи їх кількість, локалізацію, тяжкість ушкоджень, які безпосередньо призвели до настання смерті, малоймовірно, і вірогідніше всього заподіяно сторонньою особою. При надані своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, можливо було запобігти настанню смерті гр. ОСОБА_12 . При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупу гр. ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт : в крові 1,4 промілле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (а. с. 106-110 т. 1);

- висновок експерта ( експертиза за матеріалами справи) № 38/2018 від 31.07.2018 року, проведеної на підставі ухвали суду від 12.04.2018 року судово-медичною експертною комісією у складі: голови ОКЗ «Сумське обласне бюро СМЕ» ОСОБА_28 , членів комісії : ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , та доповідача ОСОБА_32 , на підставі даних матеріалів кримінального провадження № 1-кп/573/23/18 справа № 584/1473/17 (протоколу огляду місця події, протоколу огляду трупа, Висновку експерта № 71, Висновку експерта № 352, протоколу проведення слідчого експерименту, даних судово-гістологічного дослідження), з якого відповідаючи на поставлені питання, комісія дійшла висновку, що 1. (1) смерть гр. ОСОБА_12 настала від гострої легенево-серцевої недостатності, набряку головного мозку, які розвинулися внаслідок закритої травми грудної клітки та закритої черепно-мозкової травми. Це підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа (ліва легеня «коломбована», тістоподібної консистенції, сіро-червоного кольору. З колото-рвані ушкодження тканини лівої легені, наявність в лівій плевральній порожнині 1200,0 мл рідкої крові та згортків, переломи ребер справа - 3- 4-5 по середньо- ключичній лінії, зліва - 1-2-3-4-5-6-7-8-го по передньо-пахвинній лінії; 3-4-5-6-7-8-9-10 ребер по середньо-ключичній лінії; 3-4-5-6- ребер по біля-грудній лінії; множинні синці голови, крововиливи під апоневроз у правій лобно-тім`яній ділянці та в правий скроневий м`яз, кров у шлуночках, пластинчастий крововилив під твердою мозковою оболонкою правої півкулі, ділянки забою правої півкулі), дані судово-гістологічного дослідження (виражений набряк речовини головного мозку, дистрофія нейронів, вогнищева проліферація глії; крововиливи в легенях зі слабо вираженою запальною клітинною реакцією, дистелектази з пошкодженням судинних стінок, наявність крові в дихальних шляхах; вогнещеві контрактурні порушення м`язових волокон, набряк строми міокарду). (2) Згідно Висновку експерта №71 від 08.12.2017 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження: голови - садна правої щоки та підборіддя; синці чола зліва, ділянки лівої вушної раковини, правої біля вушної ділянки, підборіддя зліва; підшкірні гематоми правої половини обличчя (лобно-скронева ділянка, навколо орбітальна ділянка, щока) та лівої половини обличчя (ліва надбрівна дуга, навколо орбітальна ділянка, щока); рана обличчя зліва; крововилив під кон`юнктиву правого ока; підапоневротична гематома у правій лобно-тім`яній ділянці; крововилив у правий скроневий м`яз, пластинчастий крововилив під твердою мозковою оболонкою правої півкулі, вогнища забою правої півкулі, крововиливи в шлуночки мозку. Шиї - синці шиї передньо-бокових поверхонь справа та зліва крововиливи в підшкірно-жирову клітковину шиї, непрямий переломо-вивих між тілом і лівим великими рогом під`язикової кістки. Грудної клітки - підшкірна гематома лівої половини грудної клітки, перелом акроміального кінця лівої ключиці, 3 колото-рвані ушкодження тканини лівої легені, наявність в лівій плевральній порожнині 1200,0 мл рідкої крові та згортків, переломи ребер справа - 3- 4-5 по середньо-ключичній лінії, зліва - 1-2-3-4-5-6-7-8-го по передньо- пахвинній лінії; 3-4-5-6-7-8-9-10 ребер по середньо-ключичній лінії; 3-4-5-6- ребер по біля-грудній лінії. Кінцівок - синці ділянки правого плечового суглобу по передній поверхні та передньої поверхні зливного характеру, передньої поверхні верхньої третини правого передпліччя тильної поверхні правої кисті біля основи 1 та 2 пальців, зовнішньої поверхні нижньої треті лівого передпліччя, тильної поверхні лівої кисті біля основи 1 та 2 пальців, середньої третини зовнішньої поверхні лівого стегна, передньої поверхні ділянки лівого колінного суглобу. Розміри тілесних ушкоджень вказані в протокольній частині Висновку експерта №71. Вказані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупих предметів (предмета) по механізму удару, тиснення, терта-ковзання, згинання, розгинання. Забарвлення синців, стадія загоєння садна та рани, стан гематом, характер переломів, стан крові в плевральній порожнині вказують, що вони спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті. 3. (3,4) Закрита черепно-мозкова травма та закрита травма грудної клітки як у сукупності, так і кожна окремо, є такими, що становили небезпеку для життя і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Перелом правої ключиці має ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень (не становив небезпеку для життя). Травма шиї з переломом під`язикової кістки не становила небезпеку для життя (відсутні об`єктивні дані за асфіксію) і має ознаки легких тілесних ушкоджень. Синці кінцівок мають ознаки легких тілесних ушкоджень. 4.(5) Локалізація та характер тілесних ушкоджень може вказувати на не менш як чотиразове прикладення травмуючої сили в праву половину голови, не менш як чотириразове в ліву половину голови; не менш як дворазове в ділянку шиї; не менш як одноразове в передню поверхню правого плечового суглоба; не менш як одноразове в праву половину грудної клітки спереду; не менш як триразове в ліву половину грудної клітки; не менш як по одноразовому травматичному впливу в ділянку правої та лівої кистей, зовнішню поверхню лівого стегна, передню поверхню лівого колінного суглобу, в праве та ліве передпліччя. Від одного травмуючого впливу могло виникнути декілька тілесних ушкоджень, так і декількаразові травматичні впливи в одну ділянку можуть проявитися одним тілесним ушкодженням. Кількість та локалізація переломів ребер зліва є більш характерною для стиснення грудної клітки. Відсутність зовнішніх тілесних ушкоджень в проекції переломів більше свідчить про дію предмета з переважаючою контактуючою поверхнею, що могло бути і при одноразовому стисненні грудної клітки зліва. 5. (6,7) В тілесних ушкодженнях не відобразилися конструктивні властивості травмуючих предметів (предмета), що не дає можливості їх (його) конкретизувати та визначити розміри. 6. (9,10.11) Тілесні ушкодження потерпілій спричинені за життя, впродовж нетривалого проміжку часу до настання смерті. Об`єктивні дані для деталізації проміжку часу відсутні. 7. (12) Враховуючи об`єм травми грудної клітки, яка супроводжувалася 22 переломами ребер по різних анатомічних лініях і пошкодженням лівої легені, та черепно-мозкової травми, потерпіла не могла вчиняти активні дії (ходити,чинити опір), проте категорично не можна виключити можливості пасивних дій - стогнати, кликати на допомогу. 8. (13) Локалізація тілесних ушкоджень вказує, що в момент спричинення тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитися як у горизонтальному, так і вертикальному або наближених до них положеннях. Різностороння локалізація тілесних ушкоджень вказує на те, що могло змінюватися як положення тіла по відношенню до травмуючого предмета, так і предмета по відношенню до тіла. Ознак переміщення тіла за наданими матеріалами немає. 9 (14) В момент спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_12 могла знаходитися передньо-боковими поверхнями тіла по відношенню до травмуючого предмета (предметів). 10. (15) Різностороннє та хаотичне розташування тілесних ушкоджень голови, шиї, грудної клітки свідчить, що дані травми не могли бути спричинені при одноразовому падінні. Однак, не можна виключити можливості, що частина тілесних ушкоджень у потерпілої могла утворилися при падінні як з, так і без надання тілу прискорення - садно правої щоки, синець підборіддя зліва, синці зовнішньої поверхні лівого стегна та передньої поверхні ділянки лівого колінного суглобу. 11. (16) Враховуючи об`єм травми грудної клітки та черепно-мозкової травми, малоймовірно, що можливо було уникнути смерті потерпілої при наданні своєчасної медичної допомоги. 12. (17) При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в кількості 1,4 %о, що згідно емпіричних схем оцінок психофізіологічних змін організму в залежності від концентрації етанолу в крові, дана концентрація може відповідати легкому алкогольному сп`янінню ( а.с. 35-47 т. 2);

- висновок судово-медичної ( медико криміналістичної) експертизи № 352 від 06.12.2017 року, проведеної на підставі постанови слідчого від 01.11.2017 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого на під`язиковій кістці від трупа ОСОБА_12 , 1936 р.н., є непрямий переломо-вивих між тілом і лівим великим рогом, який утворився від сили, що діяла на деякому видаленні від місця перелому. Візуально відзначається локальний крововилив в області пошкодження в більш глибоко розташовані м`які тканини. Конструктивні особливості травмуючого знаряддя в пошкодженні не відобразилися ( а.с. 197-199 т. 1);

- протокол проведенням слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_9 з використанням відеозапису від 30.10.2017 року, під час якого у присутності захисника, останній розказав, що не виключає факт того, що міг нанести своїй матері тілесні ушкодження вночі із 27 на 28 жовтня 2017 року, які спричинили її смерть, проте самих подій згадати не може, оскільки пам`ять «відрубило». Також в ході слідчого експерименту ОСОБА_9 зазначив, що прокинувся вже вранці 28.10.2017 року о 7 год. 20 хв. і побачив матір, яка лежала біля печі лицем вниз, та була мертвою. При цьому будинок був замкнутий із середини на ключ, який він сам відмикав і в будинку нікого стороннього не було ( а.с. 201-206 т. 1 );

- висновок судово-психіатричної експертизи від 20.11.2017 року № 850, проведеної на підставі постанови начальника СВ Путивльського від 08 .11.2017 року, згідно з яким на час вчинення злочину ОСОБА_9 будь-яким психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_9 будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_9 на теперішній час застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує ( а. с. 218-222 т. 1);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.10.2017 року з якого встановлено, що ОСОБА_9 станом на 21 год. 50 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 41 т. 1);

Вищевказані докази були повно, всебічно та об`єктивно оцінені судом першої інстанції з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, а пояснення свідків та експерта були послідовні, узгоджені між собою та не суперечили один одному, внаслідок чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Що стосується доводів сторони захисту про недоведення вини її підзахисного в інкримінованому злочині, через те, що безпосередніх свідкі події не було, прямих доказів на побиття потерпілої саме обвинуваченим немає, а обвинувачення грунтується лише на показах ОСОБА_9 , який оговорив себе під тиском правоохоронних органів, про які також сторона захисту зауважувала в суді першої інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК України визначає, що суду за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у ньому дійсно відсутні прямі докази на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_12 , від яких та і померла. Однак факт скоєння цього злочину саме обвинуваченим ОСОБА_9 суд першої інстанції встановив на підставі сукупності інших належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутих на свій захист непослідовних версій обвинуваченого щодо обставин смерті його матері, що не узгоджувались із наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі і з показами експерта, який прямо вказував, що виявлені в покійної ушкодження в такій кількості (16-18) утворитись від самостійного її падіння утворитись не могли, дозволили суду першої інстанції встановити винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Версії обвинуваченого про те, що мати померла від травм, які вона отримала за життя самостійно від частих падінь, то вони були проаналізовані судом першої інстанції, як і версія сторони захисту про те, що злочин міг вчинити і хтось інший, оскільки факт зачинених зсередини дверей в будинку ніхто не досліджував, експертизи не проводились.

Натомість беручи до уваги сукупність досліджених у суді першої інстанції непрямих доказів, а також те, що обвинувачений, який проживав разом з потерпілою в одному домогосподарстві, в якому і було виявлено труп останньої з явними ознаками насильницької смерті, не зміг послідовно й правдоподібно пояснити обставини, за яких потерпіла отримала тілесні ушкодження, суд першої інстанції, на перконання колегії суддів апеляційного суду, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Щодо протоколу слідчого експерименту, проведеного 30.10.2017 року за участі ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_13 під час якого останній допускав факт спричинення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_12 та зазначав, зокрема, що будинок на ранок був зачинений з середини, він особисто відкривав замок, тобто інших осіб у приміщенні не було, то як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції визнав його допустим доказом.

В апеляційній скарзі захисник наголошувала навпаки на його недопустимості як доказу, оскільки до ОСОБА_9 застосовувався психологічний і фізичний тиск зі сторни правоохоронних органів.

Вказане захисником суд першої інстанції поза увагою не залишив надавши таким твердженням сторони захисту окрему оцінку.

Так, 03.10.2018 року у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 заявляв про факт нанесення йому тілесних ушкоджень та психофізичний вплив з боку працівників поліції, після того, як його забрали до Путивльського відділення поліції Глухівського ВП ГУНП в Сумській області 28.10.2018 року, в результаті чого, останній був змушений визнати себе винним у побитті матері, хоча тілесних ушкоджень не наносив.

Білопільським районним судом було винесено ухвалу про доручення уповноваженим особам прокуратури Сумської області, у рамках кримінального провадження провести перевірку фактів, вказаних у заяві ОСОБА_9 про застосування відносно нього недозволених методів слідства.

19.11.2018 року до суду надійшов Висновок за результатами службової перевірки за фактом можливих неправомірних дій з боку окремих працівників Путивльського ВП, за яким інформація, повідомлена ОСОБА_9 не знайшла свого підтвердження ( а.с. 73-84 т. 2)

23.11.2018 року на виконання ухвали Білопільського районного суду відомості були внесені до ЄРДР за № 0000275 за ч. 1 ст. 365 КК України, проте у подальшому тривалий час визначалася та змінювалася підслідність у кримінальному провадженні ( а. с. 94, 102, 148, 159, 168, 188, 190, 194, 204, 206, 212 т. 2).

19.09.2019 року старшим слідчим СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_33 винесена постанова про закриття кримінального провадження за № 0000275 від 23.11.2018 року за ч. 1 ст. 365 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України ( а.с 223-228 т. 2).

25.10.2019 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми задоволена скарга ОСОБА_9 , скасована постанова від 19.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000275 за ч. 1 ст. 365 КК України, яка є передчасною ( а.с. 240 т. 2).

31.01.2020 року до суду надійшла постанова про закриття кримінального провадження № 0000275 за ч. 1 ст. 365 КК України від 28.01.2020 року, винесена старшим слідчим СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_33 , відповідно до якої факт заподіяння тілесних ушкоджень або психофізичного впливу з боку працівників поліції Путивльського відділення поліції Глухівського відділу ГУНП України в Сумській області відносно ОСОБА_9 з метою примушення до визнання вини у заподіянні тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілої ОСОБА_12 , не знайшов свого підтвердження ( а. с. 20-27 т. 3).

Таким чином, за результатами розслідування, факт побиття ОСОБА_9 під час поміщення до Путивльського відділення поліції 28.10.2017 року та надання у подальшому визнавальних показів в зв`язку із цим під час слідчого експерименту 30.10.2017 року, в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження та спростовуються постановою слідчого про закриття провадження, яка набрала законної сили і не є скасованою, що колегія суддів вважає обгрунтованим.

Також, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що під час проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_9 . 30.10.2017 року саме захисник ОСОБА_13 був присутній під час вказаної слідчої дії, тому право на захист підозрюваного ОСОБА_9 порушене не було. Під час огляду відеозапису, з якого судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_9 хоча прямо і не визнавав факт побиття, проте допускав вказаний факт, враховуючи стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, апеляційний суд не може залишити поза увагою і пояснення потерпілої, односельців ОСОБА_9 , даних що його характеризують, де одноголосно йдеться про систематичне вживання ним спиртного, факт перенесення ним «білої гарячки» та довідки про перебування ОСОБА_9 на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «хронічний алкоголізм». Вказане зводиться до того, що обвинувачений дійсно міг не пам`ятати тих подій, що відбулися після вживання алкоголю, в тому числі і завдання матері тілесних ушкоджень.

Захисник наголошувала, що обвинувачений ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту себе оговорював через тиск, однак фактично в ході слідчого експерименту обвинувачений прямо на себе як на злочинця і не вказав, а лише припустив, що не виключає факту побиття матері, однак цього не пам`ятає через спиртне.

Попри висновки сторони захисту про те, що пояснення обвинуваченого на слідчому експерименті фактично стали єдиним доказом його вини, то з ними колегія суддів погодитись не може, оскільки на підтвердження вини обвинуваченого виступили як ряд письмових доказів так і пояснення експерта, який прямо вказав на причину смерті потерпілої та свідків, які дійсно як вказує захисник, хоч і не були очевидцями події, однак повідомили суду про наявність в потерпілої тілесних ушкоджень, що були навіть візуально виявлені при її підготовці до поховання та про те, що потерпіла за життя повідомляла про факт побиття її сином.

Також з вироку вбачаєтсься, що захисник вказував про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 28.10.2017 року, який проводився за адресою : АДРЕСА_3 , з тієї підстави, що не долучено диск з відеозаписом, суд зазначає наступне. Вказене виступило предметом дослідження суду першої інстанції з наданням обгрунтувань. В ході апеляційного перегляду справи захисник питання про визнання вказаного доказу не допустимим доказом вже непорушувала.

Щодо доводів захисника про визнання показів свідків недопустимими доказами, оскільки жоден зі свідків не вказав на події злочину, мотиви та їм взагалі невідомо, що відбувалося вночі 27.10.2017 року, то як вбачається з матеріалів справи про них також захисник вела мову і в суді першої інстанції, про що суд також дав обгрунтовану оцінку, з якою колегія суддів погоджується, оскільки хоч вказані свідки і не були очевидцями вчинення злочину, проте безпосередньо були на місці вчинення злочину у подальшому та будучи допитані під час судового розгляду, повідомили відомі їм обставини та факти, будучи попереджені судом про кримінальну відповідальність. Всі пояснення логічні та узгоджуються між собою, підстав їм не довіряти ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не встановлено.

Інші досліджені судом першої інстанції докази сторона захисту не просила визнати неналежними чи недопустимими та в ході апеляційного пергляду справи про їх повторне дослідження не просила.

З огляду на викладене, колегія суддів, як і суд першої інстанції не вбачає підстав не довіряти зазначеним вище показам свідків та письмовим і речовим доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо доводів обвинуваченого та його захисника стосовно того що ОСОБА_9 винним себе не визнає у скоєному, зазначаючи про те, що злочин вчинила стороння особа, а не він, то судом правильно звернуто увагу на ту обставину, що вночі із 27.10.2017 року на 28.10.2017 року у будинку, де проживав обвинувачений із матір`ю, і де відбувалися події, сторонніх осіб не було, будинок, зі слів ОСОБА_9 був, як завжди, зачинений із середини і відчинив його особисто ОСОБА_9 вже вранці, близько 07-20 годин, коли знайшов на підлозі мертвою свою матір. Дані покази він підтвердив у судовому засіданні суду першої інстанції особисто.

Крім того, той факт, що злочин могла вчинити стороння особа спростовується показами самого ОСОБА_9 у судовому засіданні суду першої інстанції, який зазначав, що 27.10.2017 року він на протязі дня вживав алкогольні напої зі знайомими на водокачці, а вечері, прийшовши додому, вдома нікого не було, знайшов у кімнаті матері пляшку із горілкою, випив ще, та ліг спати. Коли прокинувся вночі почув грохіт, а потім його як «вирубило» і він нічого не пам`ятає.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що під час проведення судово-психіатричної експертизи 20.11.2017 року, ОСОБА_9 будь-яких конфліктних, спірних чи інших особистісно значимих ( психотравмуючих ) ситуаційних впливів на нього з боку потерпілої ОСОБА_12 не зазначав. Крім того, ОСОБА_9 заперечує свою причетність до інкримінованого йому правопорушення ( факту вчинення ним будьяких насильницьких протиправних дій відносно матері). Таким чином, питання щодо перебування ОСОБА_9 у момент скоєння злочину в стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, що істотно впливає на його поводження ( у відносинах з потерпілою) , втрачає своє значення. На даний час досліджуваний ОСОБА_9 ознак психозу та недоумства не виявляє. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому правопорушення, досліджуваний також не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. Про це свідчать дані про вживання алкогольних напоїв, фізичні ознаки сп`яніння, послідовний і цілеспрямований характер дій на фоні правильного орієнтування, адекватної ситуації мовного контакту при відсутності якої небудь психотичної симптоматики, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Також захисник в апеляційній скарзі звертала увагу, що в обвинуваченого не було встановлено жодних ушкоджень, які б вказували, що він завдавав потерпілій ударів, ні на ногах, ні на його руках не було виявлено жодних слідів.

У відповідь на вказане, колегія суддів звертає увагу, що тілесні ушкодження в потерпілої, з урахуванням висновку експерта, могли утворитись від дії тупого предмету, в тому числі від рук чи ніг, однак відсутність в обвинуваченого ушкоджень на кінцівках, прямо не може виключати його причетності до побиття, так як такі удари могли бути заподіяні взутою ногою чи іншию частиною руки від яких на тілі нападника могли і не утворитися травми. Крім цього, враховуючи вік потерпілої 81 рік, її худорляву статуру, сила ударів могла бути достатньою і такою, яка б в результаті призвела до непоправних тілесних ушкоджень, що і стали причиною її смерті. Більше того, коли обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння та не міг розраховувати своєї сили і не контролювати ударів, зокрема їх механізм нанесення та кількість, що за висновком експерта становила 16-18.

Відсутність в обвинуваченого мотиву на вчинення побиття потерпілої (матері), так як за зловами захисника він допомагав їй, і в тому числі жив на її кошти, то колегія суддів визнати їх обгрунтованими не може з огляду на стан обвинуваченого, який був під дією алкогольного сп`яніння, а тому стверджувати про те, що він в той момент керувався роздумами про своє фінансове становище, є сумнівним.

Щодо вживання самою потерпілою спиртних напоїв, про що також вказувала захисник, то стан алкогольного сп`яніння причиною її смерті не став.

Щодо того, що потерпіла могла сама отримати ушкодження внаслідок слабкого здоров`я від яких могла і померти, про що вказував захисник та обвинувачений, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони знайшли своє спростування у висновку експерта, де вказано причину смерті останньої, про що йшлося вище.

Також колегія суддів не може погодитись і з доводами захисника про порушення права обвинуваченого на захист, так як за її словами, йому надавався неналежний правоий захист попереднім захисником, оскільки об`єктивних даних про неналежне виконання професійних обов`язків адвоката у матеріалах справи не міститься. Твердження апелянта про неефективність захисту обвинуваченого в ході досудового розслідування та судового розгляду внаслідок неналежного виконання поперднім захисником у справі своїх обов`язків не грунтується на вимогах закону і матеріалах справи. Колегія суддів зазначає, що ефективність захисту не є тотожною досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей із використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб. Незгода іншого захисника, що був залучений до справи потім, не свідчить про неефективність попереднього захисника.

Як вбачається з матеріалів провадження захист обвинуваченого ОСОБА_9 здійснював адвокат ОСОБА_13 . Під час досудового розслідування та в ході судового розгляду суду першої інстанції від його послуг обвинувачений не відмовлявся, на якість юридичних послуг не скаржився та не порушував перед судом питання про залучення іншого захисника для захисту його інтересів. Об`єктивних даних про про неналежне виконання професійних обов`язків адвоката, яке могло призвести до істотного обмеження чи порушення прав обвинуваченого ОСОБА_9 , передбачених ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 59 Конституції України, ст. 20, ч. 3, 4 ст. 42 КПК України, у матеріалах справи не міститься.

Натомість з матеріалів вбачається, що захисник ОСОБА_13 супроводжував обвинуваченого ОСОБА_9 як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду судом першої інстанції, в ході якого відвідував засідання, заявляв клоптання про призначення у справі комісійної експертизи. Вказане колегія суддів не може розцінити як повну бездіяльність адвоката, про що в апеляційній скарзі вела мову захисник ОСОБА_8 та з цих підстав просила визнати обгрунтованими доводи з приводу порушення права ОСОБА_9 на захист.

Крім цього колегія суддів звертає увагу, що захисник ОСОБА_8 також брала участь в суді першої інстанції по захисту ОСОБА_9 , а тому останній не був позбавлений можливості в донесенні захисником ОСОБА_8 суду тих обставин, що на її переконання не доніс попередній захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 . Не були обмежені захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 і у викладі обгрунтувань на свою незгоду з діями працівників правоохоронних органів, сторони обвинувачення, оскарженні доказової бази, тощо і в ході апеляційного перегляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 121 КК України знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду судом першої інстанції, оскільки він, наносячи своїй матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із значною силою удари в область голови та грудної клітини, усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння - протиправного посягання на здоров`я іншої людини, порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, передбачав та бажав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень людини, не бажаючі при цьому позбавлення потерпілої життя, але свідомо припускаючи її настання.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про безпідставність доводів сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, так як його дії не були охоплені єдиним умислом та вчинені у стані алкогольного сп`яніння.

Правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, за викладених та встановлених обставин, колегія суддів вважає правильною. Підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, в частині скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , колегією суддів не встановлено.

Також, колегія суддів погоджується і з видом та мірою призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Так, відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції на підставі ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, пом`якшуючу покарання обставину - активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку, позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка претензій матеріального чи морального характеру в ході судового розгляду кримінального провадження до ОСОБА_9 не мала, характеризуючі особу обвинуваченого дані, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, знаходиться на «Д» обліку у лікаря нарколога з 2017 року з діагнозом: «хронічний алкоголізм», на обліку у лікаря психіатра не перебуває, не інвалід, задовільно характеризується за місцем останнього проживання у АДРЕСА_2 , підробляє у приватних підприємців, розлучений. Враховано судом і те, що з виробничої характеристики, виданої ФГ «Троценко» вбачається, що ОСОБА_9 працював з 07.04.2008 року по 15.11.2012 року на посаді тракториста в період сезонних робіт, що також підтверджується копією трудової книжки . На роботі зарекомендував себе з позитивного боку, володів необхідними професійними навичками, в пияцтві замічений не був (а. с. 45 т. 1). Із характеристики Путивльської міської ради, виданої ОСОБА_9 за місцем останнього проживання у АДРЕСА_2 , судом було встановлено, що останній характеризується задовільно, конфліктів із сусідами не має, допомагає сестрі ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, а також беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням винної особи, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про доцільність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії ч. 2 ст. 121 КК України, та необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для зміни вироку в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання колегією суддів не встановлено.

Щодо інших доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , зокрема в частині того, що судом безпідставно встановлено той факт, що ОСОБА_9 жив за рахунок пенсії матері, систематично зловживав спиртними напоями разом зі знайомими місцевими мешканцями, періодично витрачаючи на це кошти матері, та про те, що на грунті зловживання спиртними напоями між ОСОБА_9 та його матір`ю ОСОБА_12 інколи виникали побутові сварки, під час яких ОСОБА_9 застосовував до матері фізичне насильство та примушував її купувати йому спиртні напої, то колегія суддів з ними погоджується, оскільки дійсно вказані факти в суді першої інстанції та в подальшому в мотивувальній частині вироку, свого безумовного підтвердження фактично як такі не знайшли, а тому суд безпідставно вказав про них у вироку, як про встановлені обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

З огляду на викладене та керуючись п. 2 ч.1 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає за необхідне вирок Білопільського районного суду Сумської області від 17.06.2020 року відносно ОСОБА_9 змінити, та виключити з його мотивувальної частини посилання суду на те, що ОСОБА_9 жив за рахунок пенсії матері, систематично зловживав спиртними напоями разом зі знайомими місцевими мешканцями, періодично витрачаючи на це кошти матері та те, що на грунті зловживання спиртними напоями між ОСОБА_9 та його матір`ю ОСОБА_12 інколи виникали побутові сварки, під час яких ОСОБА_9 застосовував до матері фізичне насильство та примушував її купувати йому спиртні напої, тим самим частково задовольнивши вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

При цьому колегія суддів зазначає, що така зміна вироку не впливає на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, правову кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 121 КК України та на міру призначеного судом першої інстанції виду і міру покарання 9 років позбавлення волі, тому в іншій частині вироку суду залишається без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 411, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 17.06.2020 року, задовольнити частково.

Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 17.06.2020 року, відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 121 КК України, змінити у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Виключити з мотивувальної частини вироку висновок суду, що ОСОБА_9 жив за рахунок пенсії матері, систематично зловживав спиртними напоями разом зі знайомими місцевими мешканцями, періодично витрачаючи на це кошти матері. На грунті зловживання спиртними напоями між ОСОБА_9 та його матір`ю ОСОБА_12 інколи виникали побутові сварки, під час яких ОСОБА_9 застосовував до матері фізичне насильство та примушував її купувати йому спиртні напої.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4