Справа № 141/675/21
Провадження №1-кп/141/72/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284 від 08.09.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новоживотів, Оратівського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, неодруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого , та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Новоживотів, Оратівського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

03.04.2021 року у вечірній час у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном для власної наживи. З цією метою ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , діючи із корисливих мотивів, прийшли до нежилого домогосподарства, яке належить ОСОБА_7 та знаходиться по АДРЕСА_1 , після чого через незамкнену хвіртку у паркані зайшли на територію вказаного домогосподарства. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до вхідних дверей підсобного приміщення вказаного домогосподарства та за допомогою металевого прута, якого заздалегідь взяв із собою, зірвав металевий навісний замок, на який були замкнені двері, після чого спільно із ОСОБА_3 проникли всередину. Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, пересвідчившись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_3 виявили у вказаному підсобному приміщенні та у подальшому заволоділи алюмінієвим чаном із кришкою об`ємом 50 літрів, вартість якого відповідно до висновку експерта № 6084/21-21 від 10.09.2021 року становила 918,00 грн.

Заволодівши даними речами, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 918 гривень.

Досудовим слідством дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), із кваліфікуючими ознаками - вчинена за попередньою змовою групою осіб та поєднана із проникненням до іншого приміщення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив суду, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: разом з ОСОБА_4 через незамкнену хвіртку зайшли на територію домогосподарства, яке належить ОСОБА_7 , та в подальшому, ОСОБА_4 за допомогою металевого прута зірвав металевий замок з вхідних дверей до підсобного приміщення та пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, викрали алюмінієвий чан об`ємом 50 літрів, який потім здали на металобрухт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив суду, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: разом з ОСОБА_8 через незамкнену хвіртку зайшли на територію домогосподарства, яке належить ОСОБА_7 , та в подальшому, він за допомогою металевого прута зірвав металевий замок з вхідних дверей до підсобного приміщення та пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, викрали алюмінієвий чан об`ємом 50 літрів, який потім здали на металобрухт.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердив факти, викладенні в обвинувальному акті, та зазначив, що відносно міри покарання погоджується із прокурором і покладається на розсуд суду.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачені повністю визнали свою вину та враховуючи їх покази в судовому засіданні, суд вважає достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що позиція обвинувачених добровільна та вони правильно розуміють зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази та обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а їхні дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у інше приміщення.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначаючи міру покарання обвинуваченим суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому, таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, неодруженого, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, при цьому, згідно довідки № 91 перебуває на обліку у лікаря психіатра Оратівської ЦРЛ.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. При цьому, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, з наступних підстав.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Натомість, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_3 відшкодував шкоду, завдану злочином.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_3 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

При цьому, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 його вік, процесуальну поведінку та негативне ставлення до скоєного, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При визначенні виду та міри покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, неодруженого, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому, таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. При цьому, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 щире каяття, з наступних підстав.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_4 відшкодував шкоду, завдану злочином.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

При цьому, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 його вік, процесуальну поведінку та негативне ставлення до скоєного, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 343 (триста сорок три) гривні 22 копійки, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ними кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно обвинувачених під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, підстав для застосування запобіжних заходів відносно обвинувачених немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 50, 66, 67, 75, 76, ч. 3 ст. 185, КК України, ст.ст. 368-371, 373-376, 474 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном два роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном два роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 343 (триста сорок три) гривні 22 копійки, а саме:

стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 171 (сто сімдесят одну) гривню 61 копійку;
стягнути з ОСОБА_3 на користь держави Україна процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 171 (сто сімдесят одну) гривню 61 копійку.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1