Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

17 лютого 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000032 від 05.02.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.255 ,ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.185, ч.3 ст.27, ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.4 ст.28, ч.5 ст.185, ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_9 ч.2 ст.255 ,ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.185, ч.5 ст.27, ч.5 ст.185, ч.ч.4,5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.1 ст.240-1 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.2 ст.255 КК України
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року задоволено клопотання прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів, до 11 березня 2022 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 покликається на незаконність ухвали суду, вважає її такою, що прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що тяжкість вчиненого злочину, на яку посилається прокурор в клопотанні, в жодному випадку не може слугувати визначальною та єдиною підставою для тривалого тримання особи під вартою.

Вказує, що ризики, вказані в клопотанні, необґрунтовані та недоведені, а доводи прокурора про те, що злочинна діяльність для обвинуваченого є єдиним джерелом доходу лише припущення. Наголошує, що суд не врахував позитивні характеристики ОСОБА_6 та не оцінив докази, надані захисником обвинуваченого на підтвердження ст.178 КПК України.

Зазначає, що стан здоров`я обвинуваченого є незадовільним, зокрема 12.01.2022 року отримав позитивний результат обстеження на вірусний гепатит С, тому йому необхідно терміново розпочати лікування, щоб не допустити настання незворотніх наслідків хвороби.
Просить ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням засобу електронного контролю.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції свій висновок про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , з яким погоджується і колегія суддів, мотивував тим, що останній обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких кримінальних правопорушень.
Судом першої інстанції враховано особу обвинуваченого, який не працює, неодноразово судимий, у тому числі за вчинення тяжких та особливо тяжких, умисних злочинів. Також встановлено, що ОСОБА_6 вже здійснював спроби переховуватися від суду з метою уникнення покарання, про що свідчить той факт, що на даний час останній обвинувачується Петровським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.392 КК України, тобто у вчиненні дій, що дезорганізують роботу установ виконання покарань. Також обвинувачується ОСОБА_12 міським судом у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.242 КК України. Тому, ризик переховування від суду, на думку колегії суддів, є цілком обґрунтований.
Щодо ризику впливу на потерпілого, то встановлено, що в ході досудового розслідування до потерпілого ОСОБА_13 застосовувалися заходи безпеки у зв`язку з надходженням погроз зі сторони ОСОБА_6 та учасників створеної ним злочинної організації за те, що потерпілий звернувся до працівників поліції. Дані обставини підтверджені протоколами за результатами негласних (слідчих) розшукових дій.
Доводи апелянта про те, що тривале перебування ОСОБА_6 під вартою є невиправданим, колегія суддів вважає необґрунтованими, позаяк при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд врахував особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений, має двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу, яким допомагає фінансово та виховують з дружиною її малолітню дочку, батько якої помер, має гарну репутацію є необґрунтованими, позаяк в оскаржуваній ухвалі суд, з посиланням на дані про особу обвинуваченого, дійшов до висновку про те, що вказані дані жодним чином не спростовують і не зменшують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Наведені в апеляційній скарзі дані стосовно важкої хвороби, потреби проходження додаткового обстеження і в подальшому лікування, враховуються апеляційним судом, однак медичних протипоказань щодо перебування підозрюваного під вартою на даний час суду не надано. Тому, викладене не зменшує заявлені у кримінальному провадженні ризики і у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
Також колегія суддів не ігнорує інші аргументи, які наводяться стороною захисту в апеляційній скарзі на користь обвинуваченого, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Інших доказів на спростування апеляційної скарги прокурора захисником та підозрюваним не наведено, матеріалами провадження не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що будь-яких порушень КПК України при постановленні судом першої інстанції оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, відтак підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

УхвалуКузнецовського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000032 від 05.02.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.255 ,ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.185, ч.3 ст.27, ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.4 ст.28, ч.5 ст.185, ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_9 ч.2 ст.255 ,ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.185, ч.5 ст.27, ч.5 ст.185, ч.ч.4,5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.1 ст.240-1 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.2 ст.255 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3