ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1084/22 Справа № 185/3729/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_7 та обрати йому більш м`який запобіжний захід.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що ОСОБА_7 безпідставно висунуто обвинувачення в інкримінованому злочині, в судовому засіданні при винесенні оскаржуваної ухвали його підзахисний просив змінити йому запобіжний захист на більш м`який, а саме особисте зобов`язання аби вступити до лав ЗСУ та приймати активну участь у припиненні війни.
При цьому зазначає, що розгляд даного провадження затягується, судові засідання систематично відкладаються через неявку потерпілої сторони, в рамках даного провадження було подано клопотання щодо дотримання розумних строків, яке проігноровано судом.
Також зазначає, що його підзахисний має дружину та дитину, які перебувають в Україні на даний час, проте даний факт не врахований судом.

Оскаржуваною ухвалою суду від 04 березня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, до 02 травня 2022 року включно.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які у свою чергу були підставою для обрання обвинуваченому виключного запобіжного заходу, продовжують своє існування, а застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе з огляду на особу ОСОБА_7 , який має непогашені судимості за корисливі злочини. Не залишено поза увагою, і те, що останній має дружину та дитину, та поставлено під сумнів, що він має наміри вступити до лав Збройних Сил України на час військової агресії, оскільки встановлено факт звернення з заявою про зникнення його сумки в якій зокрема перебувало і приписне посвідчення. При цьому вказано, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити новий злочин, оскільки є не працевлаштованою особою.

Одночасно судом першої інстанції вказано, що будь який із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а даних стосовно зменшення ризиків в судовому засіданні встановлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального права та кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, будучи раніше неодноразово судимою особою, востаннє - вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, небезпідставно обвинувачується у скоєнні нового тяжкого корисливого злочину, за який у разі визнання його винуватим передбачено покарання від 4 до 8 років позбавлення волі, а можливе покарання є суттєвим навіть з урахуванням положень ст. 68 КК України.

Судом першої інстанції неупереджено, із урахування особи обвинуваченого, встановлено наявність ризиків можливих спроб переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків.

При цьому також прийнято до уваги, що ОСОБА_7 не працює, легального джерела доходів не має, на шлях виправлення не став, раніше неодноразово судимий і має схильність до вчинення корисливих злочинів, та з урахуванням тяжкості покарання у разі встановлення його вини за інкримінований злочин існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від слідства та суду, можливого ухилення від відповідальності за вчинений злочин, та вчинення нових кримінальних правопорушень.
Не залишено поза увагою і те, що ОСОБА_7 перебуває у цивільному шлюбі та має малолітню дитину, втім визнано, що це не спростовує вищезгаданих ризиків.
Зважаючи на викладене, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що стосовно ОСОБА_7 існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування цього підозрюваного від слідства та суду, можливого ухилення від відповідальності за вчинений злочин, у разі доведення його вини, та вчинення нових кримінальних правопорушень, і ці ризики є вагомими і з моменту обрання запобіжного заходу не зменшилися, що є належною і достатньою підставою для продовження тримання його під вартою.
Колегія суддів оцінює вищенаведені обставини як виключно вагомі і такі, що поза розумним сумнівом підтверджують стійкість протиправної поведінки ОСОБА_7 , антисоціальну спрямованість його особи, і те, що запобігти доведеним ризикам можливо тільки шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Посилання захисника на недоведеність винуватості ОСОБА_7 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не містять відомостей, які безумовно і беззаперечно свідчили б про невинуватість останнього, а відповідне питання підлягає розгляду судом першої інстанції при вирішенні обвинувачення по суті.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь його підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку із вищенаведеним.

З огляду на викладені обставини, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4