Провадження № 1-в/638/599/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Дзержинський райсуд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю :
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
представника
ДУ «Олексіївська виправна
колонія (№25)» ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у м. Харкова заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, раніше судимого останній раз засудженого 07.12.2011 Баглейським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190, 395,ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинути призначене покарання як менш суворе, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.06.2010 у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова віл 25.01.2016 на підставі ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 зараховано строк з 10.10.2009 по 14.09.2010 та з 15.02.2011 по 17.04.2012 в строк відбування покарання

«Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання»,-

В С Т А Н О В И В:

11.08.2021 засуджений ОСОБА_5 звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з заявою про умовно дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування заяви ОСОБА_5 зазначає, що його засуджено за ст. 190 ч.2, ст. 395, 70 ч.ч. 1, 4 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі, він відбуває покарання у виправній колонії №25 з 18.04.2013. Майже весь термін відбування покарання працював, про що є відповідні відмітки, заохочення, подяки. У зв`язку з чим просить звільнити його умовно достроково, відповідно до ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав заяву, просив суд її задовольнити з підстав на які посилається в заяві. Наголошуючи на тому, що на теперішній час він став на шлях виправлення. Неодноразові стягнення, які були на нього накладені, на теперішній час погашені. Він працює, умови відбування покарання не порушує, має декілька заохочень.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтримала заяву засудженого ОСОБА_5 , просила його звільнити умовно достроково, зазначила, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення заяви, просив суд її задовольнити з підстав, які викладені засудженим, так як засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення зазначеної заяви наголошуючи на тому, що хоча ОСОБА_5 має заохочення, однак до ОСОБА_5 неодноразово були застосовані стягнення у зв`язку з злісним порушенням установленого порядку відбування покарання, що свідчить про те, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши пояснення представника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», засудженого ОСОБА_5 , думки прокурора, захисника та дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Баглейського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.12.2011 за ч.2 ст. 190, 395,ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, поглинуто призначене покарання як менш суворе, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.06.2010 та остаточно визначено до відбуття покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова віл 25.01.2016 на підставі ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 зараховано строк з 10.10.2009 по 14.09.2010 та з 15.02.2011 по 17.04.2012 в строк відбування покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття ОСОБА_5 покарання визначено з 10.10.2009, кінець строку 04.03.2022, тобто засуджений на теперішній час відбув більше 3/4 призначеного вироком суду строку покарання.

Засуджений ОСОБА_5 з 18.04.2013 відбуває призначену вироком суду міру кримінального покарання у Державній установі « Олексіївська виправна колонія (№25) ».

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 за час відбуття міри кримінального покарання в Державній установі « Олексіївська виправна колонія (№25) » у період з 23.11.2009 по 23.05.2020 тридцять разів піддавався стягненням у вигляді доган, попереджень, поміщенням у ДІЗО за порушення розпорядку дня, встановлення міжкімнатного зв`язку, паління у невстановленому місці, вилучення карт операторів мобільного зв`язку. Окрім того до ОСОБА_5 було застосоване п`ять заохочень у вигляді подяки.

З витягу з протоколу № 32 від 25.07.2018 спільного засідання комісії адміністрації Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» та спостережної комісії у Шевченківському районі м. Харкова, вбачається, що комісією було прийнято рішення про відмову у направленні до суду подання у відношенні ОСОБА_5 , з приводу умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, так як останнім своєю поведінкою та ставленням до праці не доведено виправлення.

За період відбуття покарання в Державній установі « Олексіївська виправна колонія (№25) » ОСОБА_5 характеризується посередньо, порушує норми, які визначають порядок та умови відбування покарання, до ОСОБА_5 застосовані стягнення, він працевлаштований.

ОСОБА_5 відповідно до вироку суду засуджений за скоєння кримінальних правопорушень, одне з яких у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Таким чином, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 формально підпадає під приписи п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, так як на теперішній час відбув більш трьох чвертей призначеного строку покарання.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

Судом зазначається, що наявність у ОСОБА_5 за весь період відбування покарання п`яти заохочень не вказують на виправлення засудженого, що не може бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Крім того, незважаючи на наявність, відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України, у ОСОБА_5 знятих та погашених стягнень, останні повинно враховувати при вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання у сукупності з іншими обставинами відбування засудженим покарання та даних про його особу.

Зазначені позиція міститься в роз`ясненнях ВСУ щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за весь час відбування покарання та наявністю 30 стягнень, не можуть свідчити, що він довів своє виправлення.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимим за вчинення корисних, в тому числі і тяжких злочинів, зазначені судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Крім того, засудженому ОСОБА_5 , на підставі ухвали суду від 25.01.2016, із застосуванням положень ч.5 ст.72 КК України, строк призначеного покарання за даним вироком був перерахований та зарахований строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою за період з 10.10.2009 по 14.09.2010 та з 15.02.2011 по 17.04.2012 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, що на розсуд суду вже є свого роду, покращенням його становища як засудженого, та приходить до висновку, що строк фактично відбутого ОСОБА_5 покарання не є достатнім для його виправлення та співмірним за вчинені злочини.

При таких обставинах судом, у визначений законодавством спосіб не встановлено факту того, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ст. 81 КК України), в також що став на шлях виправлення (ст. 82 КК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання» - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19.11.2021.

Суддя ОСОБА_1