Провадження №1-кс/369/28/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2022 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали скарги ОСОБА_3 про скасування постанови від 30.11.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000350 від 22.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2021 року до Києво-Святошинсього районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 , подана в межах кримінального провадження, внесеного 22.03.2019 до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000350, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, в якій скаржник просить суд:
- скасувати постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 22.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, яка 30.11.2020 винесена начальником відділення СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України , в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді від 03.11.2021 року для розгляду відповідної скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.11.2021 за вказаною скаргою було відкрито провадження.
В обґрунтування вимог скарги заявник зазначає, що 30.11.2019 року начальник відділення СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області ОСОБА_4 розглянувши матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000350 від 22.03.2019 року прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
Скаржник зазначає, що постанову про закриття кримінального провадження він отримав 06.10.2021 року, з даною постановою не погоджується, зазначає, що в постанові слідчого відсутні посилання на будь-яку аркуші справи, що підтверджували б законність постанови.
Також на думку скаржника ОСОБА_3 , слідчим порушено вимоги ст.284 КПК України, не надіслано постанову прокурору, крім того, під час досудового розслідування слідчим не було проведено жодних слідчих дій.
Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав просив її задовольнити.
У судове засідання уповноважена особа Бучанського РУП ГУ НП в Київській області не з`явилась. Будь-яких заяв та клопотань від Бучанського РУП ГУ НП в Київській області не надійшло.
Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
За таких обставин, враховуючи строки розгляду зазначеної категорії справ, визначені ч. 2 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України , приймаючи до уваги положення ст. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду, а також принцип диспозитивності та змагальності кримінального провадження (ст.ст. 22, 26 КПК України), слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду відповідної скарги за участі скаржника.
Заслухавши пояснення скаржника та її представника, дослідивши обставини, викладені в скарзі та доданих до неї матеріалах, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим кодексом.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені у ст. 284 КПК. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ст.ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх зібраних та перевірених доказів.
За змістом ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова дізнавача складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Отже, за змістом ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Як вбачається із досліджених у судовому засіданні матеріалів скарги у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області перебували матеріали досудового розслідування, внесеного 22.03.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350, досудове розслідування в якому було розпочато на підставі заяви ОСОБА_3 від 22.03.2019 року
Відповідно до витягу із ЄРДР, досудове розслідування кримінального провадження № 0000350 від 22.03.2019, здійснювалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, а саме щодо неправомірних дій службових осіб Головного територіального управління юстиції у Київській області під час вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6
30.11.2019 року начальником відділення СВ Києво-Святошиснького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 22.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Дослідивши матеріали закритого кримінального провадження № 0000350 від 22.03.2019, слідчим суддею встановлено, що вказана постанова не містить змісту обставин, які є підставами для її прийняття, їх обґрунтування, при цьому докази, на підставі яких слідчий прийшов до викладених у постанові висновків, у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Слідчий суддя нагадує, що відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Під час розслідування слідчий, дізнавач здійснює процесуальні дії, тобто усі передбачені кримінально-процесуальним законодавством заходи, слідчі дії, що виконують функції збирання, дослідження, оцінювання й використання доказів.
Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчий не наводить жодного доказу, на яких вона ґрунтується.
Слідчий суддя погоджується з доводами, викладеними в скарзі, зазначаючи, що усіх можливих слідчих дій у провадженні не здійснювалося.
Жодної конкретної процесуальної дії, яка була проведена під час досудового розслідування не вказано. Жодних вказівок, які б свідчили на розслідування вказаного провадження не зазначено. Постанова про закриття кримінального провадження містить лише формальний опис, без зазначення будь-якої конкретної інформації, зокрема щодо того, які саме слідчі дії були проведені.
Враховуючим викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що прийняте дізнавачем оскаржуване рішення не ґрунтується на належних та допустимих доказах, які б свідчили про законність його прийняття.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». (Алексахін проти України п.55).
Слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), N 15007/02, п. п. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
До повноважень слідчого судді у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.
При цьому, слідчий суддя, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 40-1 КПК України, не має повноважень надати конкретні вказівки (зобов`язати) слідчому чи дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій, дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б з існування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою тверджень чи неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, з ретельним аналізом доводів, викладених скаржником.
Отже, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог Закону, без повного, об`єктивного дослідження доказів справи та з`ясування всіх обставин справи, тому слідчий суддя дійшов переконання, що з метою виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 28, 40-1, 220, 284, 303, 307, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови від 30.11.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000350 від 22.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України - задовольнити.
Постанову начальника відділення СВ Києво-Святошиснького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000350 від 22.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.364 КК України скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7