У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2022 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, які містилися в заяві від 19.01.2022 року,

Учасники судового провадження:
представник заявника - адвокат ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, які містилися в заяві від 19.01.2022 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянтка, вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що викладені в заяві ОСОБА_6 відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування.

Звертає увагу, що в його заяві викладені конкретні факти на які він послався, як на обставини вчинення особами кримінального правопорушення, і ці факти підлягають всебічному дослідженню в межах кримінального провадження та надання оцінки в процесуальний спосіб, передбачений КПК України.

Зауважує, що слідчі органи на стадії прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення не мають повноважень давати оцінку діям або викладеним фактам.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки слідчим суддею 04.02.2022 року рішення проголошено не було, копію ухвали вона не отримувала, з прийнятим рішенням ознайомились з ЄДРСР 10.02.2022 року.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

19.01.2022 року ОСОБА_6 подав до уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.364 КК України, яке полягало у зловживанні службовими особами служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради та членів комісії Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради своїми повноваженнями при прийняті рішення №52 від 12.01.2022 року. В своїй заяві просив зобов`язати уповноважений осіб Миколаївської обласної прокуратури внести вказані відомості до ЄРДР.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, він звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, в якій він просив зобов`язати відповідальних осіб Миколаївської обласної прокуратури внести до ЄРДР, викладених у його заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 19.01.2022.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що заява ОСОБА_6 , всупереч вимогами ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема у поданій заяві не вказано будь-яких ознак кримінальних правопорушень, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Згідно з вимогами п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчим суддею за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 була постановлена 04 лютого 2022 року. В той же час апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_6 подано 14 лютого 2022 року, тобто з пропуском, встановленого ст. 395 КПК України, п`ятиденного строку на оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 приймали участь в судовому засіданні 04 лютого 2022 року та того ж дня слідчий суддя вийшов до нарадчої кімнати, проте прийняте слідчим суддею рішення проголошено не було, копія ухвали заявнику направлена судом лише 14.02.2022 року.

Відповідно до Постанови Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суд від 11.09.2018 р. зазначено, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає таку скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а відмова у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги, якими учасника процесу позбавлено можливості оскаржити судове рішення в апеляційному порядку, ставлять під сумнів законність такого рішення.

Таким чином, з метою дотримання права на доступ до суду, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 та поновити їй процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2022 року.

Що стосується суті прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів провадження, 19.01.2022 року ОСОБА_6 подав до уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.364 КК України, яке полягало у зловживанні службовими особами служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради та членів комісії Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради своїми повноваженнями при прийняті рішення №52 від 12.01.2022 року. В своїй скарзі просив зобов`язати уповноважений осіб Миколаївської обласної прокуратури внести вказані відомості до ЄРДР.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, він, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вірно зазначив, що заява ОСОБА_6 , всупереч вимогами ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема у поданій заяві не вказано будь-яких ознак кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про вчинення певними службовими особами будь-яких кримінальних правопорушень. Натомість, зазначена заява ОСОБА_6 містить незгоду з рішенням органу опіки та піклування, яке на його думку, прийнято з порушенням Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, що може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

За такого, відсутні підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві ОСОБА_6 .

Посилання апелянта на те що, викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне. Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 303, 404, 406, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в :

Поновити адвокату ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2022 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, які містилися в заяві від 19.01.2022 року, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді