"24" грудня 2021 р. Справа № 363/2844/14-к
УХВАЛА
Іменем України
24 грудня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши в м. Вишгороді у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000851 щодо ОСОБА_5 обвинуваченої за ч.2 ст. 310 КК України,
встановив:

26 червня 2014 року в кримінальному провадженні складено обвинувальний акт та укладено угоду про визнання винуватості.
В суді прокурор вважав неможливим розгляд угоди за відсутності обвинуваченої.
Захисник наполягала на відмові в затвердженні угоди і поверненні обвинувального акту який вимогам КПК України не відповідає, в тому числі в зв`язку з порушенням права обвинуваченої на захист на досудовому слідстві.
Заслухавши сторони, дослідивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 310 КК України з угодою про визнання винуватості надійшов до суду 08.07.2014 року.
З того часу кримінальне провадження не може бути розглянуто внаслідок відсутності обвинуваченої, яка до суду не з`являється і жодного разу в судові засідання не прибула, її явку стороною обвинувачення не забезпечено протягом семи з половиною років, що є очевидним недотриманням розумних строків, в розумінні вимог ст. 28 КПК України.
Суд звертає увагу на те, що угодою про визнання винуватості від 30.06.2014 року передбачено обов`язок обвинуваченої з`являтись до суду за викликом, а крім цього беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри, беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в судовому провадженні, сприяти розслідуванню даного кримінального провадження у зсуванні всіх обставин кримінального правопорушення.
Протягом цього строку судом вжито вичерпні заходи для розшуку і примусового приводу обвинуваченої в судові засідання.
Так, обвинувачену двічі оголошено в розшук згідно ухвал Вишгородського районного суду Київської області від 24.03.2015 року та від 05.08.2019 року.
Проте її розшук проведено формально. Її місцезнаходження встановлено за двома адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 . Однак за цими адресами обвинувачена весь час є відсутньою, що підтверджується сукупністю матеріалів, зібраних під час виконання чисельних примусових приводів.
Разом з тим, 21.11.2017 року ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою, в якій повідомила, що вона є психічно хворою, систематично проходить стаціонарне лікування в психіатричній лікарні, є інвалідом 2 групи і в судові засідання прибути не зможе.
Будь-яких підтверджень, чи є обвинувачена інвалідом 2 групи суду здобути не вдалося.
Згідно довідки №061/203/2-01/83 від 30.01.2019 року, виданої територіальним медичним об`єднанням «Психіатрія» у місті Києві, ОСОБА_6 знаходилась на систематичному стаціонарному лікуванні в лікарні в період з 27.07.2005 року по 12.09.2018 року з діагнозом шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, глюцінаторно-параноїдний сндром, виражений апатико-дисоціативний дефект.
Відтак, обов`язки обвинуваченої зазначені в угоді, зокрема з`являтись до суду за викликом, за вказаних умов для ОСОБА_5 є заздалегідь невиконуваними.
Проте обставини щодо психічного захворювання і лікування ОСОБА_5 на досудовому слідстві не встановлено і при складанні обвинувального акту і укладанні угоди не враховано.
Відтак, оскільки участь обвинуваченої в судовому засіданні не забезпечено протягом близько 7 років 6 місяців, і суд вичерпав всі можливі для цього процесуальні заходи, ці обставини суд вважає винятковими для розгляду угоди у відсутність обвинуваченої з метою виконання завдань правосуддя і кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України, коли обвинувачена за ініціативою суду в порядку ст.ст. 49, 52 КПК України забезпечена захисником, одразу після встановлення обов`язкових підстав для цього.
Відповідно до п.п, 1,3 ч. 1 ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.
Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.
Згідно п.п. 3,5 ст. 52 КПК України , участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад та щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності.

Проте, не дивлячись на дані про психічну хворобу обвинуваченої, що має постійний характер, починаючи з 2005 року, ці обставини на досудовому слідстві, не встановлено.
Слідчі і процесуальні дії по справі, в тому числі й укладання угоди про визнання винуватості здійснено у відсутність захисника, що є порушенням права на захист обвинуваченої.
З огляду на наявність даних про психічну хворобу обвинуваченої, що мала місце з 2005 року, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за правилами глави 39 КПК України щодо встановлення підстав для застосування заходів медичного характеру всупереч вимог КПК України не здійснено.
Викладені вище обставини в своїй сукупності підтверджують очевидну неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань, умови якої з урахуванням викладених вище обставин суперечать вимогам КПК України.
Таким чином, суд вважає, що викладені вище обставини є підставою для відмови в затвердженні цієї угоди згідно п.п. 1,5 ч. 7 ст. 474 КПК України.
Разом з тим, обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та чітко сформульованого обвинувачення, що є недотриманням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Беручи до уваги викладене, підстав для затвердження цієї угоди судом не встановлено, коли обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України не відповідає, а тому його слід повернути прокурору.
На підставі викладеного та керуючись статтями 314-317, 372 КПК України,

ухвалив:

у затвердженні угоди про визнання винуватості від 30 червня 2014 року відмовити.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 310 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя