Справа № 462/6616/21
провадження 1-кс/462/1591/21
У Х В А Л А

10 вересня 2021 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальне правопорушення від 07.09.2021 року,

встановив:

ОСОБА_3 09.09.2021 року звернулася до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить визнати бездіяльність службових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області незаконною та зобов`язати службових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області внести відомості її заяви про кримінальне правопорушення від 07.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Подану скаргу обґрунтовує тим, що 07.09.2021 року вона звернулася в ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 155, ч.2 ст. 152, ч.3 ст. 152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру та статевих зносин відносно малолітнього ОСОБА_4 зі сторони його батька ОСОБА_5 , з відома його матері ОСОБА_6 . Однак, всупереч вимогам ст.214 КПК України дані відомості не внесені в ЄРДР, що вказує на неправомірну бездіяльність ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.

В судовому засіданні, при розгляді скарги, ОСОБА_3 свою скаргу підтримала, покликаючись на мотиви такої, та вказуючи на необхідність перевірки поліцією наведених нею фактів.

ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду скарги, не забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи скаржника та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізавача, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаних завдань здійснюється, з-поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.

В силу ч.1ст.9 КПК на керівника органу досудового розслідування, слідчого, дізнавача покладений обов`язок неухильно додержуватись вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016 року, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім цього, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Таким чином, системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

У своїй постанові від 16.05.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Дослідженням представлених матеріалів встановлено, що 07.09.2021 року ОСОБА_3 звернулася в ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 155, ч.2 ст. 152, ч.3 ст. 152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру та статевих зносин відносно малолітнього ОСОБА_4 зі сторони його батька ОСОБА_5 , з відома його матері ОСОБА_6 . Дана заява зареєстрована в ІТС ІПНП ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області 07.09.2021 року за №20659.

Згідно листа-відповіді ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 10.09.2021 року, адресованого ОСОБА_7 , відомості за вказаною її заявою від 07.09.2021 року, яка зареєстрована в ІТС ІПНП за № 20659, в ЄРДР не внесено, оскільки не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення.

Згідно ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

При розгляді скарги встановлено, що заява ОСОБА_3 від 07.09.2021 року не є заявою про вчинене кримінальне правопорушення в розумінні ст.214 КПК України, а відомості, які викладені в такій заяві, не містять жодних фактичних обставин, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення і які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, а подана заява фактично ґрунтується на доводах та припущеннях заявниці.

Окрім наведеного, вважаю необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, посадові особи ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, дотримались вимог чинного законодавства України - перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного заявником.

З огляду на наведене, вважаю, що дії ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області не суперечать вимогам ст.214 КПК України, уповноваженою особою правомірно не було внесено відповідні відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 07.09.2021 року.

Враховуючи, що обставини, викладені в скарзі ОСОБА_3 , не доводять її вимог щодо неправомірності дій уповноваженої особи у невнесенні відомостей до ЄРДР, як і не спростовують наведених вище висновків, з огляду на зміст дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_3 від 07.09.2021 року, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальне правопорушення від 07.09.2021 року, зареєстрованої в ІТС ІПНП за № 20659, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1