УХВАЛА
24 січня 2022 року

м. Київ

справа № 755/3335/18
провадження № 51-1270 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу з доповненням засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року щодо нього,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2021 року касаційна скарга засудженого залишена без руху, у зв`язку з недотриманням вимог п. 4 ч. 2 і ч. 5 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та надано строк для усунення зазначених в ній недоліків.
Водночас, засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції було зазначено, крім іншого, що доводи засудженого щодо незаконності оскаржених судових рішень стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Також, у касаційній скарзі було відсутнє належне обґрунтування вимог засудженого щодо необхідності закриття кримінального провадження із зазначенням конкретних для цього підстав, передбачених положеннями ст. 284 КПК.
У межах наданого судом строку, засуджений надіслав до суду касаційної інстанції кілька касаційних скарг та доповнення до касаційної скарги, проте недоліків зазначених в ухвалі суду касаційної інстанції не усунув та допустив нові.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Так, засуджений порушує питання про скасування вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від

04 листопада 2021 рокуу зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Проте в обґрунтування своїх доводів стосовно незаконності оскаржуваних судових рішень, всупереч вимогам ухвали Верховного Суду від 18 листопада 2021 року, засуджений знову посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, тому відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених

у ст. 438 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, засуджений не вказує

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду, з огляду на положення ст. 419 КПК, у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 412 КПК.

Також, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга не містить чітких вимог

до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК. Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни,

а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Засуджений порушує питання про скасування лише вироку місцевого суду, проте не порушує питання про відповідне скасування ухвали апеляційного суду, якою цей вирок було залишено без змін.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, касаційна скарга разом з усіма доданими до неї документами підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу з доповненням засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року щодо ньогоразом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2