Справа № 455/1698/19
Провадження № 1-кп/455/37/2021
ВИРОК
Іменем України

04 листопада 2021 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадженняпро обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Новояворівськ Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 27.11.2019 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , умисно наніс останній три і більше ударів по обличчі, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження: синець в ділянці підборіддя, крововилив слизової нижньої губи, крововилив за правим вухом, струс головного мозку, перелом кісток спинки носа без зміщення відламків, які згідно висновку експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , 27.11.2019 приблизно о 20 годині 10 хвилин, перебуваючи в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 , умисно наніс останній декілька ударів кулаком по обличчі та заподіяв їй тілесні ушкодження: підшкірну гематому в ділянці чола, навколоорбітальну гематому повік лівого ока, крововилив під склеру цього ж ока, синець спинки носа, синець внутрішнього кута нижньої повіки правого ока, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, перелом спинки носа, синець лівого плеча, синець лівої та правої гомілок, які згідно висновку експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальних правопорушеннях умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 ,визнав повністю, а свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`яОСОБА_6 визнав частково, пояснивши, що ОСОБА_6 перша його спровокувала, ударом по обличчі. У відповідності до ст.63 Конституції України обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від дачі показів.

Цивільний позов ОСОБА_5 визнав повністю, а цивільний позов ОСОБА_6 визнав лише в частині матеріальних збитків на лікування.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є чоловіком її рідної сестри. 27.11.2019 року вона перебувала вдома у АДРЕСА_1 , де на той час також проживав і ОСОБА_3 разом із сім`єю. Також в цей день в неї в гостях перебувала ОСОБА_6 . Протягом дня часто зникала електроенергія, тому вони сиділи при запаленій свічці. Ввечері, точної години не пригадує, до будинку зайшов ОСОБА_3 , який спитав, чому не має світла. Вона відповіла, що це через перебої з електропостачанням, однак він почав звинувачувати її у брехні та наніс удар кулаком в підборіддя, від якого вона впала. Коли вона лежала, то обвинувачений наніс їй ще один удар кулаком в область вуха. На цей шум з кімнати вибігла ОСОБА_6 , яка намагалася її захистити та дала ляпаса ОСОБА_3 , а останній почав наносити удари ОСОБА_6 . Обвинувачений з ОСОБА_6 зчепилися і впали на кухонний куток. Вона намагалася розборонити їх, однак ОСОБА_3 наносив хаотичні удари як їй, так і ОСОБА_6 . Після цього їм вдалося утекти з будинку через вікно. Також додала, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив запих алкоголю від нього, та його нестійка хода. Поданий нею цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що потерпіла ОСОБА_5 є її подругою. 27.11.2019 року вона перебувала в гостях в ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 . Протягом того дня були часті перебої з електроенергією. Ввечері, близько 20 години 00 хвилин, вона перебувала в кімнаті ОСОБА_5 , та відпочивала. Вона почула, що хтось прийшов в будинок та почула звуки суперечки. З кімнати вона не виходила, оскільки не бажала втручатися в сімейні конфлікти. Однак, коли вона почула звук падіння чогось важкого, та різкі крики, вибігла з кімнати та побачила, що ОСОБА_3 наносить удари ОСОБА_5 , яка лежала. Щоб захистити подругу та привести до тями обвинуваченого, вона вирішила дати останньому ляпаса. Однак, ОСОБА_3 лише посміхнувся до неї та почав наносити їй удари. Намагаючись захиститися, вона із обвинуваченим впали на кухонний куток, де ОСОБА_3 продовжував наносити хаотичні удари їй, а також ОСОБА_5 , яка намагалася їх розтягнути. Скориставшись моментом, вони з ОСОБА_5 втекли з будинку через вікно. Також додала, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив запих алкоголю від нього, та його нестійка хода. Поданий нею цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Незважаючи на часткове невизнання вини ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України повністю підтверджується сукупністю зібраних, достатніх та взаємопов`язаних між собою, доказів кримінальних проваджень, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності у судовому засіданні.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 від 28.11.2019 року об`єктивно підтверджується, зокрема:
-заявою ОСОБА_5 від 27.11.2019 року, в якій вона просить прийняти міри до ОСОБА_3 , жителя с.Велика Волосянка, який 27.11.2019 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин в житловому будинку, де вона проживає побив її, спричинивши тілесні ушкодження;
-інформаційним повідомленням Комунального закладу Старосамбірської районної лікарні «Старосамбірська центральна районна лікарня» від 27.11.2021 року, згідно якого ОСОБА_5 звернулася з переломом спинки носа;
-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000444 від 28.11.2019 року, згідно якого 28.11.2019 року в Старосамбірське ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області поступила письмова заява про те, що 27.11.2019 року о 21 годині 00 хвилин в житловому будинку, що за адресою с.Велика Волосянка її родич ОСОБА_3 побив її, чим спричинив заявниці тілесні ушкодження;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.12.2019 року, та фототаблицею до нього, за участю ОСОБА_3 , згідно якого у присутності двох понятих останній докладно розповів про механізм нанесення та локалізацію тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , окрім того ОСОБА_3 повідомив, що 27.11.2019 року, приблизно 20 години 00 хвилин, він повернувся додому в п`яному вигляді. В будинку зокрема на кухні знаходилась ОСОБА_7 та її дочка ОСОБА_8 . На час його приходу у будинку було відсутнє світло, тому, він зробив зауваження ОСОБА_9 , що трапилося, чому не має в будинку світла. ОСОБА_9 відповіла ОСОБА_10 проте він не пам`ятає, що саме. В подальшому ОСОБА_8 , яка сиділа на кріслі зробила йому зауваження. Чому ОСОБА_10 підвищує голос на ОСОБА_9 , підозрюваний відповів, щоб вона закрила собі рота, але ОСОБА_8 ще раз зробила зауваження. ОСОБА_10 не стримавши емоції наніс спершу один удар долонею Христині по обличчі внаслідок чого вона впала на землю, підвівшись ОСОБА_8 на ноги, він вдруге наніс удар по обличчі долонею правої руки. Після цього ОСОБА_8 присіла на крісло коли із сусідньої кімнати прийшла ОСОБА_6 та вдарила ОСОБА_10 долонею по обличчі, тому ОСОБА_10 вдарив кулаком лівої руки Іру по обличчі, яка падає на диван. Христина, підвівшись із крісла, корпусом тіла захищала ОСОБА_11 . Вони знаходились поряд лежачи на дивані. ОСОБА_10 продовжував наносити удари вже кулаками по обличчі обидвох дівчат. Христина отримала удари по голові та обличчі, після цього, коли ОСОБА_9 відтягнула ОСОБА_3 , ОСОБА_8 втекла через вікно у невідомому напрямку.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000445 від 28.11.2019 року об`єктивно підтверджується, зокрема:
-заявою ОСОБА_6 від 27.11.2019 року, в якій вона просить прийняти міри до ОСОБА_3 , жителя с.Велика Волосянка, який 27.11.2019 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин в житловому будинку наніс їй удари по обличчю, чим спричинив їй тілесні ушкодження;
-- висновком експерта №108 від 28.11.2019 року, згідно якого громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при проведенні експертизи та вивченні медичних документів виявлено ушкодження: синець в ділянці підборіддя, крововилив слизової нижньої губи, крововилив за правим вухом, клінічно: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, та рентгенологічно: перелом кісток спинки носа без зміщення відламків. Вказані ушкодження утворилися від дії твердого предмету, можливо кулака, по давності утворення можуть відповідати часу - 27.11.2019 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я. Ушкодження на тілі ОСОБА_5 не могли утворитися у результаті падіння та удару до твердого предмету;

-інформаційним повідомленням Комунального закладу Старосамбірської районної лікарні «Старосамбірська центральна районна лікарня» від 27.11.2021 року, згідно якого ОСОБА_6 звернулася з закритою черепно-мозковою травмою, гематомою та переломом спинки носа;
-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000445 від 28.11.2019 року, згідно якого 27.11.2019 року в Старосамбірське ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області поступила письмова заява ОСОБА_6 про те, що 27.11.2019 року о 21 годині 00 хвилин в житловому будинку, що за адресою с.Велика Волосянка ОСОБА_3 побив її, чим спричинив заявниці тілесні ушкодження;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2019 року, та фототаблицею до нього, за участю ОСОБА_3 , згідно якого у присутності двох понятих останній докладно розповів про механізм нанесення та локалізацію тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , окрім того ОСОБА_3 повідомив, що 27.11.2019 року о 20 годині 00 хвилин він повернувся додому в п`яному вигляді. На кухні у будинку знаходилась ОСОБА_7 та її дочка ОСОБА_12 (сестра дружини). На моент приходу додому у будинку відсутнє було світло, тому ОСОБА_13 зробив зауваження ОСОБА_9 , що трапилось, чому в будинку немає світла. Що саме відповіла ОСОБА_14 вже не пригадує. Христина, яка сиділа на кріслі зробила зауваження, чому ОСОБА_10 підвищує голос, підозрюваний відповів, щоб вона закрила рота. Між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник конфлікт. Після цього в кімнату зайшла ОСОБА_15 , яка нанесла удар долонею по його обличчі, а ОСОБА_10 натомість наніс удар кулаком по обличчі ОСОБА_16 , внаслідок чого вона впала на диван, який знаходився праворуч. ОСОБА_15 була на диван, аі ОСОБА_10 наносив удари кулаком по її обличчі, тілі та ногах. Після розказаного ОСОБА_3 погодився показати, як саме наносив удари ОСОБА_6
- висновоком експерта №107 від 28.11.2019 року, згідно якого в громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час проведення судово - медичної експертизи та вивченні медичних документів виявлено ушкодження: підшкірна гематома в ділянці чола, навколоорбітальна гематома повік лівого ока, крововилив під склеру цього ж ока, синець спинки носа, синець внутрішнього кута нижньої повіки правого ока, клінічно: закрита черепно-мозкова тавма, струс головного мозку, та рентгенологічно: перелом спинки носа, а також-синець лівого плеча, два синці правого плеча, синець лівої та правої гомілок. Вказані ушкодження утворилися від дії твердого предмету-синці в ділянці повік очей, спинки носа, перелом спинки носа, гематома в ділянці чола- могли утворитися від дії кулаків, а множинні синці в ділянці нижніх кінцівок могли утворитися від дії обутих в черевики ніг. Ушкодження по давності утворення можуть відповідати часу - 27.11.2019 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я. Ушкодження на тілі громадянки ОСОБА_6 не могли утворитися в результаті падіння та удару до твердого предмету;

Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно з яким, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об"єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані суду докази, зібрані відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, які є допустимими та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого стороною обвинувачення.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України)
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Іншими словами, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Отже, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого за обставин встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідаютьвимогам, передбаченим ст.ст.85-87КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо судом.
Зокрема, суд бере до уваги: показання потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які надані в межах обвинувачення, інформаційними повідомленням Комунального закладу Старосамбірської районної лікарні «Старосамбірська центральна районна лікарня» від 18.12.2021 року, протоколи проведення слідчого експерименту від 18.12.2019 року та від 05.12.2019 року, висновками експерта №108 від 28.11.2019 року та №№107 від 28.11.2019 року.

Вищевказані протоколи слідчих дій, складені і оформлені у порядку, передбаченому КПК України, є джерелом доказів, оскільки у них підтверджуються обставини і факти, що мають значення для вирішення справи. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні висновки судово-медичного експерта, надані компетентним спеціалістом, який відповідно до Закону України «Про судову експертизу», має право на проведення експертизи, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами, а також показаннями потерпілих та у своїй сукупності з іншими доказами по справі підтверджує фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України, а саме: умисного спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів є достатньою та взаємопов`язаною у зазначеному кримінальному провадженні, вони відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.
Обвинувачений ОСОБА_3 , який є вільним у обранні позиції свого захисту, свою вину визнав лише частково. Часткове невизнання своєї вини обвинуваченим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК Україним за епізодом відносно потерпілої ОСОБА_6 та його позиція з приводу спровокування конфлікту між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_6 саме останньою, суд розцінює як спробу уникнути передбаченої кримінальної відповідальності, оскільки характер спричинених потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, їх локалізація та множинність, свідчать про умисел обвинуваченого на їх завдання, а не на припинення, на його думку, протиправних дій потерпілої ОСОБА_6 . Таким чином, активні дії обвинуваченого, які виразилися в нанесенні численних ударів потерпілій ОСОБА_6 при відсутності активних дій з боку останньої, з об`єктивної сторони суд не може вважати самообороною та самозахистом від потерпілої.

При цьому суд враховує, що вказані обставини у своїй сукупності з очевидністю вказують на те, що ОСОБА_3 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх небезпечні наслідки і бажав їх настання, а тому суд вважає доведеним, що обвинувачений мав прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і реалізуючи свій намір, умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілим.
Таким чином, на переконання суду, пояснення обвинуваченого не породжують «розумний сумнів», достатній для визнання його невинуватим чи спростування пред`явленого йому обвинувачення, а навпаки, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності доводять «поза розумним сумнівом» наявність у обвинуваченого прямого умислу, спрямованого на спричинення легких тілесних ушкоджень.
Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України.
Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні умисного спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, повністю доведена та кваліфікує їх за ч.2 ст. 125 КК України.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, на підставі ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні трох малолітніх дітей.
Заявлені стороною обвинувачення щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушенняне не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. За весь час розгляду обвинувачений повністю не визнав своєї провини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, заперечував наявність будь-якого умислу, виправдовуючи скоєне. Аналогічний висновок вказаний і у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 року по справі №149/1596/16-к.
Відтак обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушенн, а також вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатне для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі в межах санкції статті в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, що узгоджується із позицією як прокурора, так і потерпілих та обвинуваченого. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст.50 КК України мети покарання, а також випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст..6 Конвенції про захист прав людини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Судом встановлено та доведено зібраними по кримінальному провадженню доказами вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України, безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченого та завданою потерпілим моральною шкодою, а також спричиненими тілесними ушкодженнями витратами на ліки та медичні послуги, а тому моральну шкоду слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, врахувавши ті моральні страждання, які перенесені потерпілими від кримінального правопорушення.

Суд враховує, що у потерпілих в результаті кримінального правопорушення були порушені нормальні життєві зв`язки, вони мали життєві незручності, перенесли певні душевні страждання, негативні емоції і переживання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність і доцільність повністю задовольнити позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень. Дану суму суд вважає достатньою і сумірною понесеним потерпілою стражданням і скоєному кримінальному правопорушенню. Також, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність і доцільність повністю задовольнити позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень. Дану суму суд вважає достатньою і співмірною понесеним потерпілою стражданням і скоєному кримінальному правопорушенню.

Також суд вважає, що понесені потерпілою витрати на лікування повністю доведені доказами доданими до цивільного позову, а відтак підставною та такою, що підлягяє до задоволення є вимога про стягнення з ОСОБА_3 2338,45 матеріальної шкоди на користь ОСОБА_5 . Підставною та такою, що підтверджується належними й допустимими доказами є вимога потерпілої ОСОБА_6 про стягнення на її користь витрат на лікування на суму 3818,53 гривень, а відтак такі мають бути стягнуті з ОСОБА_3 .

Що стосується цивільних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині стягнення витрат на адвоката, то суд зазаначає наступне.

У випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат, суд має чітко дотримуватись вимог Глави 8 КПК України, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Зокрема, у ст. 120 КПК України закріплені положення щодо витрат на правову допомогу. Частиною 2 вказаної норми передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого , цивільного позивача, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПКУкраїни вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Тобто, при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер правовідносин, що склалися між учасниками, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що витрати, понесені потерпілим на оплату послуг адвоката у кримінальному провадженні не є матеріальною шкодою в розумінні вимог ст. 22 ЦК України.

Крім того, для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказані докази суду надані не були . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог цивільного позивача в цій частині слід відмовити.

Доказів, які б підтверджували понесені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витрати на послуги адвоката до цивільних позовів додано не було, як і не були такі подані в ході судового розгляду. Відтак вимоги цивільного позову ОСОБА_5 в частині стягнення 3650,00 гривень витрат на адвоката, а також цивільного позову ОСОБА_6 в частині стягнення 3650,00 гривень витрат на адвоката задовленню не підлягають.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Речові докази відсутні.
Витрат на залучення експерта немає.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Новояворівськ Львівської області, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с.Велика Волосянка, Самбірського району Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 відшкодування моральної шкоди - 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок та 2338 (дві тисячі триста вісім) 45 копійок матеріальних збитків на лікування, а всього 12338 (дванадцять тисяч триста тридцять вісім) гривень 45 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Новояворівськ Львівської області, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 відшкодування моральної шкоди - 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок та 3818 (три тисячі сто вісімнадцять) 53 копійок матеріальних збитків на лікування, а всього 13818 (тринадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 53 копійки.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1