Справа № 307/2554/21
Провадження № 1-кс/307/871/21
УХВАЛА
21 вересня 2021 року м.Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 липня 2021 року, близько 01 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї доворогосподарства будинку АДРЕСА_2 , де проживає його знайомий ОСОБА_8 , під час спільного розпиття спиртних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_3 , який прийшов разом з ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх кримінальну караність та наслідки, маючи на меті спричинити шкоду життю та здоров`ю особи, наніс потерпілому ОСОБА_9 декілька ударів руками в область голови, обличчя від чого потерпілий впав на землю, де ОСОБА_4 , усвідомлюючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_9 , продовжив наносити останньому численні удари ногами, руками по тілу.
Внаслідок нанесених ОСОБА_4 вище вказаних ударів потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку II-III ст., КТ- ознаками атипової субдуральної гематоми, САК - перелому кісток черепу, багато уламкового перелому кісток спини носа, перелом суцільного відростку скроневої кістки та скулової дуги справа, та транспортовано до реанімаційного відділення КНП "Тячівська РЛ".
Слідча вказує, що 25 липня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Таким чином, за твердженням слідчої ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.
Крім того, посилається на те, що 26 липня 2021 року ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду в справі №307/2554/21, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід - тримання під вартою з визначення розміру застави, та визначено дату закінчення дії ухвали до 21.09.2021 р. включно.
Зазначає, що згідно висновку судово-медичної експертизи №199 від 26.07.2021 року у потерпілого ОСОБА_9 встановлено наявність тілесних ушкоджень, які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
В ході досудового розслідування 20.09.2021 року призначено комісійну судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_9 проведення якої триває. Слідча зазначає, що висновок цієї експертизи має суттєве значення для доведення вини підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, окрім цього слід перевірити причетність до вчинення даного злочину інших осіб, в тому числі ОСОБА_8 , додатково допитати свідків та потерпілого, після чого провести слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_4 .
У зв`язку з неможливістю завершити в строк до 25.09.2021 року всі необхідні слідчі дії, в кримінальному провадженні строк досудового слідства було продовжено до трьох місяців тобто до 25.10.2021 року.
Слідча зазначає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, віднесеного до категорії тяжких, за які Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків зокрема на ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які є односельцями, та може вчиняти інші правопорушення, що підтверджується вчиненням ним раніше кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.
Зважаючи на те, що під час досудового розслідування не встановлено обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшилися, слідча вважає, що тримання під вартою ОСОБА_4 є виправданим.
Зважаючи на те, що під час досудового розслідування здобуто достатні докази, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України за вчинення якого йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також те що існуючі ризики, передбачені п.п.п. 1, 3 ,5 ст. 177 КПК України не відпали та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідча вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою на тридцять (30) днів.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому, та просить продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на тридцять днів. Повідомив, що висновку судово-медичної експертизи в розпорядженні органу досудового розслідування не було, а тому до матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 така експертиза не долучалася.
Додатково зауважив, що завершити строк досудового розслідування до 25.09.2021 року з об`єктивних причин не є можливим, оскільки необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а також прийняти відповідні процесуальні рішення, для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваного ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Обрання менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою, не забезпечить запобіганню ризикам, які на даний час продовжують існувати.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому та ствердив, що всі побої потерпілому ОСОБА_9 наніс ОСОБА_8 , який у своїх показах з метою уникненя кримінальної відповідальності його обмовив. Щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив. Просив щоб його захист здійснювали захисники: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Захисники підозрюваного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання. Вважають, що відсутні підстави для продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання слідчого є необгрунтованим, а тому при визнанні слідчим суддею вказаних ризиків доведеними, просять обрати підозрюваному міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання. Захисник ОСОБА_5 додатково зауважив, що попередня кваліфікації дій ОСОБА_11 за за ч. 1ст. 121 КК України не вірна, оскільки наявність тяжких тілесних ушкоджень за результатами судово -медичної експертизи не підтверджено.
Заслухавши думку прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисників, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України,і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вивченням клопотання та матеріалів до нього встановлено, що таке подано повноважною особою, в межах строку досудового розслідування який продовжено та відповідно до вимог КПК України та містить усі необхідні елементи.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 26.07.2021 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Строк тримання під вартою закінчується 21.09.2021 року.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані уст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини,ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненного підозрюваним кримінального правопорушення.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії» при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Отже, коли єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є побоювання того, що підозрюваний зникне, до підозрюваного має бути застосовано інший запобіжний захід, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки в суд (орган досудового розслідування), наприклад, через застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Згідно долученого до матеріалів справи повідомлення про підозру, ОСОБА_4 , підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.
Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховув дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, які містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: рапортом поліцейського Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 від 24.07.2021 року; рапортом поліцейського управління поліції охорони в Закарапастькій області ОСОБА_13 від 24.07.2021 року про те, що 24.07.2021 р. КШМЛ доставлено ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_3 , діагноз відкрита проникаюча черепно мозкова травма, протоколом огляду місця події від 24.07.2021 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 24.07.2021 року та протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.07.2021 року, який у своїх показах ствердив, що на долученому ним відеозапису відображено, як підозрюваний ОСОБА_4 разом з потерпілим прийшов до будинку ОСОБА_8 , про що в судовому засіданні сам підозрюваний заперечував стверджуючи, що потерпілий вже перебував на території дворогосподарства ОСОБА_15 , куди він прийшов пізніше.
Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважав їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 на цій стадії досудового розслідування.
При цьому розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що на даному етапі досудового розслідування, здобуто докази, що не були предметом розгляду під час розгляду в судовому засіданні 26.07.2021 року клопотання щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема висновком судово-медичної експертизи №199 від 26.07.2021 року, встановлено, що у потерпілого ОСОБА_9 в процесі судово-медичної експертизи були виявлені тілесні ушкодження, які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Зі змісту вказаної експертизи не вбачається, що за її результатами у потерпілого ОСОБА_9 встановлено наявність тяжких тілесних ушкоджень завдання яких потерпілому є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 (а.с.51-53).
Як встановлено в судовому засіданні та вбачається зі змісту клопотання, не погоджуючись з висновками вказаної експертизи, органом досудового розслідування за день до закінчення визначеного слідчим суддею строку тримання ОСОБА_11 під вартою, а саме 20.09.2021 призначено комісійну судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_9 .
Разом з цим об`єктивних обставин, які б давали слідчому судді під час вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 дійти висновку про вірність попередньої кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України, відповідно диспозиції якої, кваліфікуючуми ознаками є заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, при тому, що експертним шляхом визначено відсутність у потерпілого тяжких тілесних ушкоджень, слідчим суддею не встановлено.
Відтак посилання слідчого про те, що продовження відносно ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ч.4 ст. 183 КПК України, є безпідставним.
Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінка наведених обставин та наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, чи вірності кримінально-правової кваліфікації його дій, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які випливають з досліджених в судовому засіданні.
Вказані обставини слідчий суддя оцінює в сукупності з даними про особу підозрюваного тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; можливість незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, виходячи з того, що досудове розслідування не закінчено, докази у повному обсязі не зібрано, а тому ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, які під тиском підозрюваного можуть змінити показання також продовжує існувати.
Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, зазначених у клопотанні, а саме можливість вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із цим цей ризик, який слідчим суддею не було враховано при обранні запобіжного заходу також не враховується під час вирішення питання щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу.
Проте, доказів, які давали б підстави вважати, що застосування щодо ОСОБА_11 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчому судді, не надано і в промові прокурора не наведено.
Стаття 199 КПК України прямо вказує, що при розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою саме прокурор і слідчий мають довести, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. У разі, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені вище обставини, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою. Крім того обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Така правова позиція, викладена і у рішеннях Європейського суду з прав людини.
Зокрема у п. 80 рішення від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» Європейський Суд з прав людини вказував, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. Інших підстав національні суди у цій справі не наводять. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою. Аналогічна позиція Європейського Суду з прав людини викладена і у п.60 справи «Єлоєв проти України».
Разом з тим, з клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів вбачається, що необхідність продовження підозрюваному такого запобіжного заходу слідча обґрунтовує тими ж самими доказами щодо обґрунтованої підозри та наявних ризиків, частина з яких слідчим суддею з підстав не доведення їх існування під час обрання запобіжного заходу враховані не були.
Будь яких інших обґрунтувань, які свідчать про те, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, в матеріалах клопотання слідчого відсутні.
Не були такі обставини доведені і прокурором під час розгляду клопотання.
Також, як слідує зі змісту клопотання необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також зумовлена необхідністю виконання слідчих та процесуальних дій, які полягають в проведенні призначеної комісійної судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 , перевіркою причетності до вчинення даного злочину інших осіб, в тому числі ОСОБА_8 , додатковому допиті свідків та потерпілого та проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_4 .
Однак, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим також не доведена необхідність утримувати підозрюваного ОСОБА_4 під вартою для проведення з ним вищезазначених слідчих дій, які по суті є технічними (проведення експертиз та додатковий допит свідків) .
У п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26.06.2014 Суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою Європейського Суду з прав людини ( рішення у справі «Доронін проти України», «Осипенко проти України», «Харченко проти України».
Враховуючи вищенаведені обставини встановлені слідчим суддею, та враховуючи відсутність в матеріалах клопотання будь-яких доказів того, що на теперішній час заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та недоведеність стороною обвинувачення під час судового розгляду, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також те, що обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя вважає, що продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідало б положенням ст.ст.176, 177, 178, 183, 197, 199 КПК України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Обируючи інший менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою слідчий суддя враховує покарання, яке загрожує ОСОБА_11 у разі доведення його вини, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, який в силу вимог ст. 88 КК України раніше не судимий, його вік, неодружений та постійного місця роботи не має, наявність постійного місця проживання, що вказує на стійкість соціальних зв`язків, а також враховуючи обсяг і характер слідчих дій, які необхідно виконати до завершення досудового слідства, слідчий суддя вважає, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_11 можливо, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки прокурор не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_11 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає за необхідне клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_11 задовольнити частково.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому кримінального правопорушення і зможе забезпечити виконання ОСОБА_11 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно ч. 4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 199, 205, 309, 376, 392 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на тридцять днів відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;
не відлучаться із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у кримінальному провадженні спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 19 жовтня 2021 року, включно.
Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується під вартою згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.07.2021 року негайно доставити до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 та звільнити з-під варти.
Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 24.09.2021 року о 9.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1