Справа № 509/2521/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року смт. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000162 від 11.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Майори Біляївського району Одеської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, перебуває на обліку в Біляївській районній філії Одеського обласного центру зайнятості, освіта середня, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимий за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2012 року за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, 30.10.2017 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 місяців 5 днів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10.03.2021 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, маючий не зняту та не погашену судимість, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, проник на територію подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме: 2 чавунні ванни 170х75 см, вагою 100 кг, вартістю 400 грн. за одиницю; 1 чавунну ванну 150х70 см, вагою 93 кг вартістю 372 грн. за одиницю.

Далі, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , підійшов до будинку, де шляхом пошкодження запірного пристрою відкрив метало-пластикове вікно, через яке потрапив у середину будинку за вказаною адресою, де через приміщення цокольного поверху проник у гараж, з якого таємно викрав металеві вироби, а саме: 2 чавунних радіатори на 8 секцій, вагою 60 кг, вартістю 240 гривень за одиницю; 1 чавунний радіатор на 10 секції вагою 75 кг, вартістю 300 гривень; 2 металеві труби діаметром 120 мм, довжиною 150 см, вагою 17 кг, вартістю 68 гривень за одиницю; газовий рукав для зварювального апарату, довжиною 280 см, вартістю 300 гривень; газовий рукав з мундштуком для зварювального апарату, довжиною 280 см, вартістю 470 гривень; 4 алюмінієві бідони об`ємом 40 літрів, вартістю 300 гривень за одиницю; 1 алюмінієвий бідон об`ємом 20 літрів, вартістю 150 гривень; 2 металеві перила для ліжка вагою 4 кг, вартістю 16 гривень за одиницю; домкрат у корпусі червоного кольору, вартістю 300 гривень, а всього майна на загальну суму 4540 гривень.

Зазначене майно обвинувачений ОСОБА_4 завантажив у причеп марки «Одіссей», державний номер НОМЕР_1 , що був приєднаний до автомобіля «ВАЗ 2102», державний номер НОМЕР_2 , на якому зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 4540 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище та інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.
У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, дати шанс на виправлення.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку із зайнятістю на роботі, обставини справи та докази, які в ній є, нею не оспорюються, не заперечує та визнає не доцільним досліджувати докази по справі. Також в заяві потерпілої зазначено, що вона розуміє, що на випадок визнання судом не доцільності дослідження доказів, вона буде позбавлена можливості оскаржувати вказані обставини в апеляційному суді. Цивільний позов не заявила.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у сховище та інше приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді та висновку Овідіопольського міськрайонного відділу з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області, щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 , вважають, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню нових повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, перебуває на обліку в Біляївській районній філії Одеського обласного центру зайнятості, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, яких вважає своїми дітьми, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебуває на «Д» обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра, раніше судимий, а саме: Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2012 року за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, 30.10.2017 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 місяців 5 днів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим умисного тяжкого злочину, позицію потерпілої, якою не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, зокрема наявність на утриманні двох малолітніх дітей, вчинення кримінального правопорушення лише з метою отримання коштів для сім`ї, наявність посередньої характеристику з постійного місця проживання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта становлять 1144 грн. 15 коп., які відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту в нічний час до набрання вироком законної сили залишити без змін з продовженням дії покладених на нього обов`язків. Клопотань про зміну запобіжного заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді домашнього арешту в нічний час з продовженням дії покладених на нього обов`язків.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 15 копійок.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- алюмінієві бідони об`ємом 40 л у кількості 4-х штук, 1 алюмінієвий бідон об`ємом 20 л, чавунні ванни у кількості 3-х штук, металеві труби діаметром 120 мм, домкрат металевий у корпусі червоного кольору, перила металеві для ліжка у кількості 2-х штук, чавунні радіатори у кількості 3-х штук 8 секційні, 1 чавунний радіатор 10 секційний, шланг для зварювального апарату у кількості 2-х штук, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 скасувати арешт та вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1