печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність Прокурора групи прокурорів прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні №00000102 від 04.08.2016 року, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Прокурора групи прокурорів прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні № 00000102 від 04.08.2016 року, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна.

Адвокат, прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшли заперечення старшого групи прокурорів прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в яких останній просив відмовити у задоволенні скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що адвокат, прокурора в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд скарги за їх відсутності не направили, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

У запереченнях старшого групи прокурорів прокуратури міста Києва ОСОБА_5 вбачається, що досудове слідство у кримінальному провадженні № 00000102 від 04.08.2016 року здійснюється слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (м. Київ, вул. Шолуденко, 33/19) й належить до розгляду слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, надходить до висновку, що на час розгляду скарги органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000102 від 04.08.2016 року є слідче управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (м. Київ, вул. Шолуденко, 33/19), що знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

Таким чином, скарга не підлягає розгляду Печерським районним судом м. Києва.

Виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 169, 173, 236, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність Прокурора групи прокурорів прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні №00000102 від 04.08.2016 року, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1