ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/645/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/3111/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносільське Кіровського району АР Крим, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.08.1991 року Джанкойським районним судом АР Крим за ч.2 ст.206 КК України (в редакції від 1960 року) на 3 роки позбавлення волі. 27.08.1994 року звільнений за відбуттям строку покарання;
- 25.05.1996 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ч.2 ст.206, ст.208, ч.1 ст.145, ст.42 КК України (в редакції від 1960 року) на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 21.11.1997 року Селидівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.183-3, ст.43 КК України (в редакції від 1960 року)на 5 років 6 місяців позбавлення волі, приєднано строк покарання за вироком від 23.05.1996 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 21.05.2003 року звільнений за відбуттям строку покарання;
- 16.10.2003 року Нижньогірським районним судом АР Крим за ч.1 ст.187 КК України на 4 роки позбавлення волі. 03.05.2007 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 4 дні;
- 24.03.2008 року Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ст.ст.70,71 КК України, на 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 08.05.2008 року Феодосійським міським судом АР Крим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 20.08.2008 року Кіровським районним судом АР Крим, з урахуванням ухвали Апеляційного суду АР Крим від 12.02.2009 року, за ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 19.02.2016 року звільнений за відбуттям строку покарання;
- 20.04.2017 року Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі. 23.11.2018 року звільнений за відбуттям строку покарання,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_8 20 січня 2019 року о 22 годині 35 хвилин, перебуваючи поблизу багатоповерхового житлового будинку №34-А по проспекту Любові Малої м. Харкова, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_10 , яка йшла від зупинки громадського транспорту в напрямку вказаного будинку, тримаючи на правому плечі належну їй жіночу сумку.
Саме в той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел щодо вчинення відкритого викрадення поміченої ним жіночої сумки, належної ОСОБА_10 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я останньої, із застосуванням в якості знаряддя злочину наявної у нього порожньої скляної пляшки з-під горілки, ємністю 0,5 л.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 спочатку направився слідом за нічого не підозрюючою про його злочинний задум ОСОБА_10 в район розташування багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 .
Надалі, ОСОБА_8 , оцінивши ситуацію, що склалася, тобто відсутність поблизу сторонніх осіб та нічний час доби, спочатку підбіг до ОСОБА_10 та, обігнавши її, діючи зі злочинним умислом, бажаючи подолати будь-який можливий спротив з боку останньої, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка, використовуючи в якості знаряддя злочину наявну у нього скляну пляшку, наніс нею зненацька три удари в лобну ділянку потерпілої праворуч та у праву гілку нижньої щелепи. Потім ОСОБА_8 , продовжуючи застосовувати фізичне насилля, наніс потерпілій ще один удар кулаком правої руки в праву щоку.
Після цього ОСОБА_8 , використовуючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_10 , а також той фактор, що застосоване відносно неї насилля, яке не є небезпечним для здоров`я останньої, бажаючи довести злочинний умисел до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, зірвав рукою з плеча потерпілої належну їй жіночу сумку з її вмістом. При цьому потерпіла ОСОБА_10 упала на землю.
Таким чином, ОСОБА_8 , виконав усі дії, які вважав за необхідне, для відкритого заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої.
Після цього, ОСОБА_8 , звернувши на свою користь жіночу сумку, вартістю 1140 грн., з її вмістом, а саме: шкіряним гаманцем, вартістю 528 грн., грошовими коштами в сумі 300 грн., зарядним пристроєм «Power bank моделі Nomi 10000 mAh», вартістю 294 грн., належні потерпілій ОСОБА_10 , з місця скоєння злочину відразу ж зник, розпорядившись відкрито викраденим в подальшому на власний розсуд.
В результаті застосування насильства, вчиненого ОСОБА_8 під час відкритого заволодіння майном та грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 , спричинив останній наступні тілесні ушкодження: синці та садна на обличчі, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком експерта №09-93/2019 від 31.01.2019.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2262 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №347/19 від 29.01.2019.

Не погодившись з рішенням районного обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та закрити кримінальне провадження.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду. Наголосила, що потерпіла є інвалідом по зору, а з урахуванням часу вчинення злочину, не могла розгледіти обличчя обвинуваченого. На думку захисника при проведенні пред`явлення для впізнання слідчий вказав потерпілій на ОСОБА_8 , як на особу яка вчинила злочин. Зазначила, що свідок ОСОБА_11 знаходився на п`ятому поверсі, а тому не міг бачити обличчя нападника, свідок ОСОБА_12 також бачив нападника лише з вікна та не міг розгледити його обличчя.

Наголосила, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 бачили ОСОБА_8 вже в кайданках в момент затримання його патрульними поліцейськими, тобто ще до пред`явлення для впізнання, вони бачили його як особу, яка підозрюється у вчиненні злочину. Указала, що ОСОБА_8 не був затриманий на місці вчинення злочину, в нього не було вилучено майно, яке належить потерпілі, а також відбитки пальців рук з речей потерпілої не були отриманні.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд.

В обґрунтування своєї апеляційної вимоги обвинувачений посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що досудове розслідування було проведено з істотними порушеннями, а наявні в матеріалах кримінального провадження докази є недопустимими. Указав, що під час пред`явлення для впізнання, потерпіла не була впевнена, що саме він вчинив на неї напад; співробітники поліції їй попередньо повідомили про особу, на яку потрібно вказати. Зазначив, що показання свідків є суперечливими та різняться з тими, які надані під час досудового розслідування та викладені у вироку.

Зазначає, що понятий ОСОБА_13 є зацікавленою особою, оскільки на момент проведення пред`явлення для впізнання проходив практику в Новобаварському ВП ГУНП в Харківській області. Указав, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердили, що огляд місця події відбувався без їх участі. Зазначив, що свідок ОСОБА_11 , який є співробітником ДБР, в судовому засіданні на питання чи є в залі особа, яка вчинила злочин, вказав на іншу людину. До того ж указав, що він перебував у наручниках під час проведення пред`явлення для впізнання за участю ОСОБА_11 . Зазначив, що свідок ОСОБА_11 бачив його ще до пред`явлення для впізнання, що також є істотним порушенням.

Вказує, що пред`явлення для впізнання за участю потерпілої проводилося без участі захисника, проти чого він заперечував та у зв`язку з чим відмовився підписувати протокол. На думку обвинуваченого, потерпіла не могла його впізнати, оскільки є інвалідом по зору.

Зазначив, що судом першої інстанції не були допитані всі поняті, які брали участь під час проведення слідчих дій, хоча він заявляв клопотання про їх допит. Указав, що судом не було взято до уваги, що він має ушкодження ноги, через що не може бігти.

До початку апеляційного розгляду, дотримуючись вимог ч.2 ст.438 КПК України, ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.10.2021 року, на виконання вказівки Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка зазначена в його постанові від 09.09.2021 року у цій справі, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про заміну захисника задоволено, замінено захисника - адвоката ОСОБА_9 на іншого захисника адвоката ОСОБА_7 .

Вислухавши доповідь судді; доводи обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту; думку прокурора, який заперечував щодо задоволення поданих апеляційних скарг; вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину згідно пред`явленого обвинувачення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Апеляційні доводи сторони обвинувачення, що містять твердження про припущення та помилковість висновків суду щодо вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, зазначених у вироку, а також їх суперечність фактичним обставинам справи, мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту. Такі твердження апелянтів повністю спростовуються об`єктивними відомостями дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні за участю сторін, внаслідок чого судом надано їм обґрунтовану оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками проведення всього судового розгляду.
На підтвердження винуватості ОСОБА_8 та доведеності його вини у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, вчиненого повторно, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 .
Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у: протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.01.2019 року вх. №1140; протоколі огляду місця події від 21.01.2019 року; постанові старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_20 від 28.01.2019 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2019 року за участі потерпілої ОСОБА_10 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2019 року за участі свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ; протоколі огляду від 28.01.2019 року за участі потерпілої ОСОБА_10 ; протоколі проведення слідчого експерименту від 28.01.2019 року за участі потерпілої ОСОБА_10 ; висновку судово-медичного експерта №09-93/2019 від 31.01.2019 року щодо тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_10 ; висновку експерта №347/19 від 29.01.2019 року щодо ринкової вартості об`єктів дослідження станом на 20.01.2019 року, а також на відеозаписах з камер відеоспостереження за 20.01.2019 року, які розташовані на будинку АДРЕСА_2 .
Крім того, під час судового розгляду були досліджені речові докази, які за постановою слідчого від 28.01.2019 року передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 , а саме: жіночу сумку, Power bank моделі Nomi, бубон, візитницю з документами на ім`я ОСОБА_10 .
Також суд ретельно проаналізував заперечення сторони захисту щодо незгоди з обвинуваченням та його недоведеності, і визнав ці заперечення необґрунтованими, належним чином мотивувавши своє рішення.
Так, потерпіла ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні від 02.04.2019 року в суді першої інстанції, що 20.01.2019 року приблизно о 22 год. 30 хв. вона поверталась із автобусної зупинки додому. Проходячи біля трансформаторної будки, розташованої неподалік будинку за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 34, вона побачила невідомого чоловіка, який у неї визвав підозру. Вона почала йти швидше, цей чоловік почав бігти за нею та обігнав її. Потім цей чоловік намагався вирвати в неї з лівої руки два пакети, однак вона їх не віддала. Після цього, знаходячись поблизу сміттєвих баків, вказаний чоловік дістав ззаду скляну пляшку та наніс їй три удару в лобну ділянку голови, а також наніс удар пляшкою по обличчю. Коли пляшка розбилася, нападник наніс їй ще удар кулаком в обличчя, після чого почав відбирати у неї сумку. Коли вона впала на коліна, нападник відібрав належну їй жіночу сумку, в якій знаходились гаманець, грошові кошти у сумі приблизно 300 грн., банківські та інші картки, зарядний пристрій Power bank, особисті документи на її ім`я та окуляри для кінотеатру. Після цього чоловік з місця скоєння злочину втік.
Під час допиту у судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 підтвердила, що в цей день грабіж відносно неї вчинив саме обвинувачений ОСОБА_8 , вона його добре запам`ятала та під час досудового розслідування вона впізнала ОСОБА_8 як особу злочинця. Ніхто із працівників поліції не здійснював на неї вплив при проведенні впізнання та їй не підказував. Вказану особу вона впізнала відразу за рисами обличчя та характерними особливостями одягу, оскільки місце вчинення злочину добре освітлене. В момент вчинення злочину нападник знаходився на незначній відстані від неї (на відстані витягнутої руки). Вона постійно ходить в лінзах, оскільки має вади зору (-2), та в день нападу вона була в лінзах на очах, добре розгледіла обличчя нападника та його запам`ятала.

Свідок ОСОБА_12 07.10.2019 року надав в місцевому суді показання про те, що в січні 2019 року у вечірній час він перебував у квартирі за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час почув, що на вулиці кричить якась жінка. Коли він виглянув у вікно, то побачив на вулиці якусь метушню та знову почув крики. Вказане місце знаходилось від нього на відстані приблизно 20 метрів. Він відразу ж вдягнув куртку та вибіг на вулицю, де біля сміттєвих баків побачив сусідку на ім`я ОСОБА_21 , від якої втікав невідомий чоловік. Місце вчинення злочину добре освітлене, оскільки там розташовується два чи три ліхтарі. Коли він підбіг до ОСОБА_22 , то побачив у неї кров на обличчі. На запитання: «Що трапилось?», ОСОБА_22 відповіла, що щойно на неї напав чоловік, який вдарив їй по голові якимсь предметом, після чого відібрав сумку. Він побіг в сторону проїжджої частини просп. Любові Малої, однак куди саме втік грабіжник він не побачив. Вздовж проїжджої частини в цей час проїжджав автомобіль патрульної поліції, який зупинився поруч. Він підбіг до поліцейських та пояснив, що щойно було вчинено напад на жінку. В цей час одному із поліцейських на телефон зателефонували та повідомили, що особу, яка схожа на нападника, бачили неподалік від вказаного місця та повідомили можливу адресу його місцезнаходження. Після цього вони з працівниками поліції на службовому автомобілі проїхали до пров. Беркалова м. Харкова, до тильної сторони училища хутрового виробництва. Вони приїхали на вказане місце та вийшли із автомобіля, після чого пройшли до внутрішнього двору училища. Коли наближались до входу училища, то побачили чоловіка, який почав втікати від них в напрямку просп. Любові Малої. На вимогу працівників поліції цей чоловік не зупинявся. Він разом із поліцейськими побіг за невідомим чоловіком, після чого вони наздогнали його та затримали біля зупинки громадського транспорту.
Допитаний 23.07.2019 року у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надав показання в суді першої інстанції про те, що 20.01.2019 року приблизно о 22 год. 35 хв. він перебував в гостях у свого сусіда на 5 поверсі в квартирі АДРЕСА_4 . Коли вони вийшли із сусідом на балкон, щоб покурити, то почули жіночий крик на вулиці. Він виглянув у вікно та побачив, що біля сміттєвих баків на снігу сидить жінка у світлій куртці та кричить. Поруч із нею знаходився невідомий чоловік, який намагався вирвати у неї сумку чорного кольору. Жінка не відпускала сумку та продовжувала кричати, а нападник, обійшовши її ззаду, почав наносити удари по голові жінки, наніс приблизно 4-5 ударів. Після отриманих ударів жінка переслала чинити опір, нападник вирвав у неї сумку та побіг в бік просп. Любові Малої м. Харкова. В цей момент він почув голос та фразу: «Настя, що трапилось?», тоді він зрозумів, що це сусідка на ім`я ОСОБА_22 , яка мешкає в його під`їзді. Коли він спустився на вулицю, то побачив, що у ОСОБА_10 на обличчі були тілесні ушкодження та була кров на одежі. Потерпіла розповіла йому, що із нею трапилось. Після чого він разом із сусідом сіли в автомобіль та поїхали шукати нападника. Коли вони поверталися додому, то на зупинці громадського транспорту побачили автомобіль патрульної поліції, які затримали нападника. Також разом із поліцейськими був сусід ОСОБА_12 . Фактично злочинець був затриманим працівниками поліції приблизно через 10 хвилин з моменту вчинення грабежу.
Свідок ОСОБА_16 під час свого допиту в судовому засіданні від 20.06.2019 року в суді першої інстанції пояснив, що він є поліцейським Управління патрульної поліції в Харківській області. 20.01.2019 року у вечірній час він разом із ОСОБА_17 знаходились на добовому чергуванні. На службовий планшет надійшов виклик про вчинення розбійного нападу. Коли вони приїхали на вказане місце, то поблизу проїзної частини дороги побачили невідомого чоловіка, після чого зупинились для з`ясування, що трапилось. Цей чоловік повідомив, що він є свідком нападу. З пояснень свідка встановлено, що інший чоловік побіг за підозрюваним, а він вибіг на дорогу, щоб зустріти працівників поліції. Цього чоловіка вони посадили у салон автомобіля та поїхали у двори на паркувальний майданчик. Коли вони під`їхали на місце, там знаходився інший чоловік, який повідомив, що злочинець побіг на паркувальний майданчик. Після цього вони побачили невідомого чоловіка, який ховався між двох автомобілів. Коли вони попросили невідомого чоловік вийти до них, останній встав та почав втікати від працівників поліції. Вони побігли слідом за ним. На вимогу працівників поліції зупинитись чоловік не реагував, продовжував бігти та під час бігу викидав якісь речі по дорозі. Як пізніше було встановлено, під час бігу цей чоловік викинув ОСОБА_23 , інших речей свідок не пам`ятає. Після того як вони наздогнали невідомого чоловіка та затримали його, затриманим виявився ОСОБА_8 . Через деякий час на місце прибули працівники слідчо-оперативної групи Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області та вони передали затриманого працівникам поліції. В подальшому при огляді місця події між автомобілями, звідки вибігав невідомий чоловік, було виявлено жіночу сумку.
В судовому засіданні від 09.07.2019 року свідок ОСОБА_17 надав показання про те, що в січні 2019 року він знаходився на добовому чергуванні разом із ОСОБА_16 . Приблизно о 23 годині надійшов виклик про вчинення розбійного нападу за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 34-А. Коли вони під`їжджали до вказаного місця, поблизу проїзної частини дороги побачили невідомого чоловіка, як потім було встановлено, цей чоловік є свідком вчинення злочину. Після цього надійшло повідомлення від оперативного чергового про те, що поблизу гуртожитку знаходиться підозрюваний. Коли вони під`їхали за вказаною адресою, то побачили іншого громадянина, який сказав, що підозрюваний переховується неподалік електропідстанції. Вони підійшли до вказаного місця та сказали невідомому чоловікові залишатись на місці. Останній почав від них втікати та під час бігу по просп. Любові Малої викидав якість речі та предмети, а саме: він викинув Power bank з проводом, візитницю з особистими документами потерпілої. Після цього вони затримали невідомого чоловіка, який від них втікав, затриманим виявився ОСОБА_8 .
Згідно ч.4 ст. 95 КПК України , суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
Крім того, судом першої інстанції досліджено відеозапис з камер відеоспостереження за 20.01.2019 року, які розташовані на будинку АДРЕСА_2 підтверджується, що на першому відеозаписі відображено як о 22:40:05 (відповідно до дати та часу, що містяться у верхньому правому куті екрану) поблизу будинку проходить жінка, вдягнена у куртку світлого кольору, шапку, темні черевики. На передпліччі лівої руки жінка тримає білий пакет. Жінка йде по пішохідній доріжці вздовж будинку та повертає ліворуч, зникає з поля зору.
О 22:40:18 на відеозаписі з`являється чоловік, який вдягнений у темну куртку, темні штани, капюшон, темні черевики, на руках одягнуті рукавички. Чоловік біжить у напряму за жінкою та також повертає ліворуч і зникає з екрану.
О 22:41:08 на відеозаписі з`являється чоловік, який перед цим біг у напряму за жінкою. Чоловік біжить у зворотньому напряму в бік проїжджої частини просп. Любові Малої, тримаючи у лівій руці жіночу сумку.
При перегляді другого відеозапису встановлено, що події відбуваються 20.01.2019 о 22 год. 37 хв. (відповідно додати та часу, що містяться у верхньому правому куті екрану). На екрані видно проїжджу частину, пішохідну доріжку та дитячий майданчик. О 22:37:10 на проїжджій частині з`являється жінка, вдягнена у світлу куртку, темні черевики, шапку. На правому плечі жінка тримає жіночу сумку, у руках два пакети. Жінка йде, обертаючись назад, робить декілька кроків. О 22:37:12 на екрані з`являється чоловік, який вдягнений у темну куртку, капюшон, темні штани. Жінка обертається до чоловіка, який в цей час підбігає до неї та намагається схватити жінку за ліву руку, в якій остання тримає пакети. Жінка відходить від чоловіка та зникає з екрану. Чоловік дістає щось з-під куртки, в яку він вдягнений, та біжить у напряму за жінкою і зникає з екрану.
Згідно відомостей протоколу огляду від 28.01.2019 року, потерпіла ОСОБА_10 при проведенні слідчої дії підтвердила, що на відеозаписах відображена вона, а чоловік це нападник, якого вона впізнала серед інших пред`явлених їй осіб 21.01.2019 в приміщенні Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області.
Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами сторони захисту, що під час судового розгляду не ідентифіковано, що на дослідженому відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_8 , оскільки спростовуються відомостями цього відеозапису та показаннями потерпілої ОСОБА_10 і свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Відповідно до відомостей протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.01.2019 року вх. №1140, потерпіла ОСОБА_10 зверталась до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення 20.01.2019 року приблизно о 22 год. 35 хв. відносно неї нападу невідомим чоловіком за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відомостей протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2019 року підтверджується, що під час проведення слідчої дії потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_8 як особу, яка 20.01.2019 року вчинила стосовно неї грабіж за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 34-А.
Колегія суддів не погоджується з твердженнями апелянта та захисника про те, що потерпіла ОСОБА_10 має вади зору та могла помилитися під час пред`явлення особи для впізнання, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла зазначила, що місце, де на неї було здійснено напад, добре освітлене, вона постійно носить лінзи на очах і в цей день вона також була в них, відстань між нею та нападником була незначною (до одного метру) і вона добре запам`ятала ОСОБА_8 .
Крім того, потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що після вчиненого злочину стосовно неї її відвезли до 4-ої невідкладної лікарні, а після надання їй медичної допомоги її привезли на пред`явлення особи для впізнання. Під час слідчої дії чи до її проведення працівники правоохоронного органу не надавали вказівок на впізнання певної особи та вона відразу впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка здійснила напад на неї.
З відомостей протоколів пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2019 року вбачається, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (кожен окремо) впізнали ОСОБА_8 як особу, яка 20.01.2019 року вчинила грабіж щодо потерпілої ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час свого допиту в суді першої інстанції свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтвердили відомості, що містяться в протоколах пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2019 року, та зазначили, що добре запам`ятали ОСОБА_8 , як особу, яка здійснила напад на потерпілу ОСОБА_10 .
Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 під час свого допиту в суді першої інстанції підтверили, що вказані свідки в січні 2019 року були запрошені працівниками поліції як поняті під час пред`явлення для впізнання особи, яка скоїла кримінальне правопорушення. При проведенні слідчої дії потерпіла та свідки вказали на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила злочин щодо потерпілої. Свідки підтвердили, що складені протоколи пред`явлення особи для впізнання відповідають фактичним обставинам проведення слідчої дії. Протоколи були прочитані слідчим всім учасникам перед їх підписанням та вони ознайомлювались зі змістом цих документів. Ніяких недозволених заходів під час проведення слідчої дії з боку працівників поліції не застосовувалось.
Посилання апеляційної скарги на порушення процедури проведення слідчої дії - пред`явлення для впізнання є безпідставними, виходячи з наступного.
Правовими положеннями ст. 228 КПК України регламентовано процедуру пред`явлення особи для впізнання.
Перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала. З метою забезпечення безпеки особи, яка впізнає, впізнання може проводитися в умовах, коли особа, яку пред`являють для впізнання, не бачить і не чує особи, яка впізнає, тобто поза її візуальним та аудіоспостереженням. Про умови проведення такого впізнання та його результати зазначається в протоколі. Про результати впізнання повідомляється особа, яка пред`являлася для впізнання. При пред`явленні особи для впізнання можуть бути залучені спеціалісти для фіксування впізнання технічними засобами, психологи, педагоги та інші спеціалісти.
Порівняльний аналіз протоколів пред`явлення для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (арк.42-47, 71-74, 79-82 слідчого тому) вказує на те, що слідчим було дотримано правові положення ст. 228 КПК України, оскільки для впізнання було надано 4 особи, прикметно схожі між собою, впізнання відбувалось в присутності понятих, що додатково фіксувалось.
Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводи обвинуваченого про недопустимість протоколу пред`явлення для впізнання від 21.01.2019 року, як доказу, з тієї підстави, що йому не було надано захисника, є безпідставними, оскільки спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що обвинувачений відмовився підписувати протокол та почав просити захисника лише після того, як вона його впізнала. Зазначені обставини також підтверджується відомостями самого протоколу пред`явлення для впізнання від 21.01.2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_8 відмовився від підпису у протоколі (арк.42-45 слідчого тому).
Доводи обвинуваченого та захисника про те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не могли впізнати ОСОБА_8 та не бачили його обличчя, є суб`єктивними, оскільки зазначені свідки в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснили, що впізнали обвинуваченого за статурою, одягом та загальними ознаками.
Крім того, безпідставними є доводи обвинуваченого та захисника про необхідністю скасування оскаржуваного вироку з тієї підстави, що під час судового розгляду не проведено допит свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які були присутніми понятими при пред`явленні особи для впізнання, оскільки за викликами у судове засідання свідки неодноразово не з`явились, судові повістки за місцем проживання не отримують, при здійсненні заходів із забезпечення присутності свідків у судовому засіданні та здійсненні їх приводу встановлено, що свідки більше року не проживають за адресами, зазначеними в матеріалах кримінального провадження (т.2 рк. 53, 80, 121, 138).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що пред`явлення особи для впізнання проведено слідчими з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 228, 231 КПК України.
Більш того, вищезазначені свідки та потерпіла у цьому кримінальному провадженні були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що вони мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження чи мають намір обмовити обвинуваченого.
Будь-яких доказів про те, що свідки та потерпіла не могли пам`ятати події, які мали місце згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинуваченим та його захисником суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника та обвинуваченого в цій частині є безпідставною.
Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, у зв`язку з чим апеляційні доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.
Згідно відомостей протоколу огляду місця події від 21.01.2019 року, під час проведення огляду відкритої ділянки місцевості за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 34-А, зафіксована обстановка на місці події та поблизу сміттєвих баків вилучено: фрагмент скляної пляшки з етикеткою з надписом «Хлібний дар», бубон від шапки помаранчевого кольору, металеве кільце, пошкоджену туш для вій. По шляху слідування від місця скоєння злочину, підійшовши до просп. Любові Малої та пройшовши вздовж дороги до просп. Любові Малої, 32, вздовж дороги вилучено візитницю полімерну з документами на ім`я ОСОБА_10 , Power bank моделі Nomi 10000 mAh з дротом USB, рукавицю чорного кольору в`язану на ліву руку. В дворі будинку №30 по просп. Любові Малої в м. Харкові на парковці під автомобілем Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , вилучено жіночу сумку із шкірозамінника темно коричневого кольору з пошкодженими ручками (к.п. а.с.9-19).
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були понятими під час проведення огляду місця події, пояснили, що речі, які вилучались поліцейськими, були розкиданими на землі в снігу неподалік магазинів, що розташовані за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 30. Свідок ОСОБА_14 підтвердила, що вона особисто бачила вилучення працівниками поліції документів потерпілої, жіночої сумки, Powerbank та розбиту пляшку з під горілки. Речові докази працівники поліції приносили на місце та пред`являли їм для огляду. В їх присутності вказані речі запаковували в конверти, на яких вони ставили свої підписи. Протокол огляду місця події перед його підписанням вони прочитали, у них не було зауважень чи заперечень до цього протоколу.
За таких обставини, колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами сторони захисту про те, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не були присутніми під час проведення цієї слідчої дії, оскільки повністю спростовуються їхніми показаннями, наданими ними суду першої інстанції в судових засіданнях від 18.02.2020 року та 05.03.2020 року.
Згідно відомостей постанови старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_20 від 28.01.2019 року, речі та предмети, які були вилучені під час проведення огляду місця події, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Під час судового розгляду судом першої інстанції безпосередньо було досліджені речові докази, які за постановою слідчого від 28.01.2019 року передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 , а саме: жіночу сумку, Power bank моделі Nomi, бубон, візитницю з документами на ім`я ОСОБА_10 .
Апеляційні доводи сторони захисту, які зазначені в апеляційних скаргах та які підтримані під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, про те, що у обвинуваченого не було вилучено жодних речей потерпілої, а на долучених речових доказах відсутні його відбитків, а тому вина ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням не підтверджується доказами у справі, на думку колегії суддів, є безпідставними та спростовуються показаннями самої потерпілої та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , згідно яких обвинувачений спочатку здійснив напад на потерпілу, забрав її речі та втік, а під час переслідування його працівниками поліції почав викидав речі, але в подальшому його було затримано та на шляху його переслідування були виявлені викрадені у потерпілої речі. Свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_17 чітко вказали, які саме речі викидав обвинувачений, що підтверджується даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 21.01.2019 року. Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також підтвердили, що під час огляду місця події вони особисто бачила вилучення працівниками поліції речей, які в подальшому були залучені в якості речових доказів у цій справі. Крім того, потерпіла зазначила, що в момент вчинення злочину обвинувачений перебував у перчатках, які також були вилучені під час проведення огляду місця події від 21.01.2019 року
Відповідно до відомостей протоколу проведення слідчого експерименту від 28.01.2019 року, під час проведення слідчої дії потерпіла ОСОБА_10 розповіла обставини вчинення злочину та надала детальні показання щодо механізму спричинення їй тілесних ушкоджень, а саме: потерпіла показала як нападник наніс їй не менше трьох ударів скляною пляшкою в лобну ділянку голови праворуч, а також наніс удар в праву гілку нижньої щелепи. Далі потерпіла вказала, що коли пляшка розбилась їй об голову, то невідомий чоловік наніс їй удар кулаком правої руки в праву щоку. Після цього чоловік схопив її жіночу сумку, яка знаходилась на її правому плечі, та зірвав її.
Зазначені відомості протоколу проведення слідчого експерименту від 28.01.2019 року істотно не суперечать показанням потерпілої ОСОБА_10 , надані нею під час її допиту в суді першої інстанції.
Обвинуваченим та захисником не ставляться в своїх апеляційних скаргах під сумнів допустимість висновку судово-медичного експерта №09-93/2019 від 31.01.2019 року щодо тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_10 та висновку експерта №347/19 від 29.01.2019 року щодо ринкової вартості об`єктів дослідження станом на 20.01.2019 року, а тому колегія суддів не перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.
Колегія суддів критично відноситься до доводів захисника та обвинуваченого, що судом не з`ясовані усі фактичні обставини та судом була допущена неповнота судового розгляду, а саме те, що судом було залишено без задоволення клопотання сторони захисту про витребування відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції ОСОБА_16 та не були досліджені усі речові докази у справі, оскільки загальна сукупність доказів, які суд першої інстанції співставив, з достатньою повнотою проаналізував та поклав в основу обвинувального вироку, а саме показання потерпілої свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , а також вищезазначені письмові докази та відомості з камер відеоспостереження за 20.01.2019 року, які розташовані на будинку АДРЕСА_2 , доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину поза розумним сумнівом.
Крім того, під час апеляційного розгляду сторона захисту не заявляла відповідних клопотань в порядку ч.3 ст.403 КПК України, але своїм процесуальним правом не користалась.
Твердження обвинуваченого про те, що йому безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №0000101 від 21.01.2019 року, на думку колегії суддів, є суб`єктивними та необґрунтованими, оскільки зазначене клопотання обвинуваченого було розглянуто судом першої інстанції, за наслідками якого суд першої інстанції постановив ухвалу від 05.03.2020 року, в якій навів обґрунтовані висновки, з якими також погоджується і суд апеляційної інстанції (арк.191 т.2).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, так як судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах.
Отже, версія та доводи обвинуваченого та його захисника про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження його вини у вчиненні злочинів за ч.2 ст.186 КК України, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційних скарг сторони захисту.
Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, вчинене повторно.
Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405; 407 ч.1 п.1; 418; 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді