УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 712/12109/19
Провадження № 1-кс/712/4352/21

27 серпня 2021 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ТОВ «ЮРФАКТОР СЕРВІС» про скасування арешту по кримінальному провадженню № 0005830 від 16.08.2018, -
В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2021 року заявник ТОВ «ЮРФАКТОР СЕРВІС» звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту по кримінальному провадженню № 0005830 від 16.08.2018.

Клопотання мотивував тим, що ухвалою слідчого судці Соснівського районного суду м. Черкаси № 712/12109/19 від 25.09.2019 року клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області в кримінальному провадженні № 0005830 від 16.08.2018

лою за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України

задоволено. Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування ухвали суду слідчим суддею було зазначено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.09.2013 року позов ОСОБА_4 , який є

власником 1/2 частки квартири

АДРЕСА_2 до ОСОБА_3 яка є власником іншої 1/2 частки вказаної квартири задоволено. Визнано за ОСОБА_3 , право власності на іншу 1/2 частку квартири

АДРЕСА_2 що раніше належала Буші

2 і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартість 1/2 частки квартири

АДРЕСА_2 в сумі 95 250,00 грн. В рамках виконавчого провадження № 41038619 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_4 на суму 95 250,00 грн. звернуто стягнення на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , і проведені електронні торги, за результатами яких 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 придбав ТОВ «Юрфактор Сервіс». В подальшому, без відома та згоди ОСОБА_3 , 15.05.2019 року проведені прилюдні торги, на яких інша належна їй 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 придбана ТОВ «Юрфактор Сервіс». Наразі триває досудове розслідування, а стягнення боргу по вказаному договору відбувається на підставі документів, достовірність яких до цього часу не підтверджується та триває їх перевірка.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує.
Прокурор, слідчи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку.
Судом встановлено, що 25 вересня 2019 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 266812314 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ТОВ «ЮРФАКТОР СЕРВІС» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.05.2019 приватного нотаріуса ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з ЄРДР кримінальне провадження № 0005830 від 16.08.2018 року закрито на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України.

29 травня 2020 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс», Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про визнання електронних торгів недійсними відмовлено.

29.09.2020 року постановою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2020 року у даній справі залишено без змін.

05 липня 2021 року постановою Верховного суду касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року залишено без змін.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Обґрунтування заявника про те, що власником квартири АДРЕСА_2 є ТОВ «ЮРФАКТОР СЕРВІС», не були спростовані стороною обвинувачення.

Враховуючи вказане, відсутні підстави для висновку про обґрунтованість подальшого арешту квартири заявника, а тому, беручи до уваги, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, а також те, що як вбачається з витягу кримінальне провадження закрито, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 174, 303-307, 309 КПК України слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 вересня 2019 року на квартиру АДРЕСА_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата проголошення повного тексту ухвали 31 серпня 2021 року о 8 год 40 хв.