Справа № 359/1463/22
Провадження №1-кс/359/380/2022
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2022 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду без технічної фіксації клопотання ст. дізнавача сектору дізнання Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000107, внесеному 07.02.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :
10.02.2022 року ст. дізнавач сектору дізнання Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 звернувся із зазначеним клопотанням в рамках розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Так встановлено, що 06.02.2022 приблизно о 10 год. 30 хв. в терміналі «D» ДП «МА «Бориспіль» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, під час здійснення оформлення пасажирів рейсу No 2754, сполученням «Хан-Київ», виявлено громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час проходження паспортного контролю надав для перевірки міжнародне свідоцтво про вакцинацію, видане ДУ Тернопільський обласний лабораторний центр «вірусологічна лабораторія» на власні анкетні дані, що містить ознаки підробки.

Враховуючи вищевикладене, у органа досудового розслідування виникли обґрунтовані підстави вважати, що надане ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , міжнародне свідоцтво про вакцинацію, видане ДУ Тернопільський обласний лабораторний центр «вірусологічна лабораторія», виготовлене шляхом повної або часткової підробки.

07.02.2022 вилучений документ визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, органом досудового розслідування встановлені достатні підстави вважати, що вилучені речі є предметом вчинення кримінального правопорушення, а також містить на собі інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту обставин, що встановляються під час кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним та враховуючи, що вилучене 06.02.2022 у ОСОБА_4 міжнародне свідоцтво про вакцинацію, видане ДУ Тернопільський обласний лабораторний центр «вірусологічна лабораторія» на анкетні дані ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається тимчасово вилученим майном, є предметом кримінального правопорушення, не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речового доказу, а настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженню, з метою належного збереження речового доказу, дізнавач просив клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор та дізнавач не з`явилися, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, причина неявки суду не відома. У поданому клопотанні дізнавач просив провести розгляд справи у його відсутність.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуття в судове засідання дізнавача та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Розгляд клопотання проводиться у відсутність власника документу.

Відповідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З наданих суду матеріалів вбачається, що незастосування арешту вказаного майна може призвести до зникнення, втрати вказаного майна.

З урахуванням наведених норм КПК України та встановлених обставин, вважаю наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане майно.

На підставі викладеного так керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Клопотання ст. дізнавача сектору дізнання Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти арешт в кримінальному провадженні №0000107, внесеному 07.02.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на тимчасово вилучене 06.02.2022 у ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , у Воят Вадима, майно, а саме міжнародне свідоцтво про вакцинацію, видане ДУ Тернопільський обласний лабораторний центр «вірусологічна лабораторія» на анкетні дані ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є предметом кримінально протиправних дій, а також може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення шляхом подання власником майна чи іншою заінтересованою особою апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1