Справа № 728/2616/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/539/21
Категорія - скарга на постанову про закриття кримінального провадження. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторони кримінального провадження

представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 16 листопада 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000072 від 07 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що постанова по закриття кримінального провадження є вмотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалам справи. Стороною обвинувачення всебічно, повно і неупереджено проведено досудове розслідування, здійснені необхідні і достатні слідчі дії, направлені на встановлення всіх обставин події, за результатами яких прийняте вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, з підстав невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Аргументує тим, що ухвала слідчого судді обґрунтована лише тим, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. ст. 110, 284 КПК України, при цьому, слідчим суддею не надано оцінки доводам скаржника, не проаналізовано інформацію, яка була зазначена у скарзі, в тому числі і щодо наявності в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, яке полягало у збиранні та розповсюдженні конфіденційної інформації.

В скарзі було зазначено, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження дізнавачем було надано невірну оцінку зібраним доказам, у зв`язку з чим висновок про відсутність складу злочину є передчасним. Так, в ході дізнання було беззаперечно встановлено, що ОСОБА_10 збирав інформацію щодо особистого життя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , чого не заперечує і сам ОСОБА_10 , пояснюючи це тим, що розповсюджена ним інформація була відшукана через мережу Інтернет, в тому числі і в Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Однак, інформація про майновий стан пересічних громадян, яка міститься в реєстрі речових прав, є закритою від широкого загалу, у зв`язку з чим є конфіденційною, а тому її розповсюдження без згоди особи, утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК України.

Вважає, що поза увагою органу дізнання залишився той факт, що для пошуку інформації щодо особистого та майнового стану ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в мережі Інтернет ОСОБА_10 знадобився значний час, а для отримання інформації з реєстру речових прав також була необхідна авторизація користувача та оплата послуги, що вказує на те, що особа навмисно збирала, а потім розповсюдила вказану інформацію з обмеженим доступом.

Звертає увагу на те, що в матеріалах провадження містилося повідомлення про відсутність державної реєстрації друкованого засобу масової інформації інформаційного бюлетеня «Спілки власників земельних ділянок Борзнянщини» у Державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності.

Копія такого бюлетеня з інформацією щодо земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 долучена до матеріалів провадження. Такий «Бюлетень» не є засобом масової інформації, був навмисно виданий та розтиражований виключно з метою розповсюдження конфіденційної інформації. Проте, під час дізнання орган досудового розслідування навіть не намагався з`ясувати ким був виданий та розтиражований цей інформаційний бюлетень.

Таким чином, викладений в оскаржуваній ухвалі висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування було забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування усіх обставин провадження є неправильним та таким, що суперечить матеріалам та встановленим обставинам.

Викладені у постанові про закриття кримінального провадження висновки є передчасними та необґрунтованими, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню. Під час досудового розслідування мають бути усунуті неповнота проведеного розслідування, виконані всі необхідні слідчі дії для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та особи, якою воно було вчинено.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді та постанови дізнавача, перевіривши матеріали закритого кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Крім того, постанова слідчого про закриття кримінального провадження, згідно зі ст.110 КПК України, має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя керувався тим, що досудове розслідування за заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проведено достатньо повно і об`єктивно, дізнавачем проведено необхідний та достатній обсяг роботи щодо збирання та перевірки доказів у даному кримінальному провадженні і в оскаржуваній постанові дана вмотивована оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, співставлень дій ОСОБА_10 з об`єктивною та суб`єктивною сторонами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК України, з посиланням на конкретні матеріали справи та положення кримінально-процесуального законодавства, проаналізовано комплекс проведених необхідних слідчих дій, за результатами якого факт розповсюдження конфіденційної інформації щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не знайшов свого підтвердження.

Доводи апелянта про те, що проведена перевірка є неповною, не наведено обґрунтованих підстав, які б свідчили про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними.

З матеріалів справи убачається, що 07 та 08 жовтня 2020 року до Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області надійшли заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що в жовтні 2020 року в інформаційному бюлетені «Спілки власників земельних ділянок Борзнянщини» опубліковане інтерв`ю зі співвласником ТОВ «Плиски-Агро» ОСОБА_10 , в якому без їх згоди було поширену конфіденційну інформацію щодо них.

За даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 та № 0000074.

01 вересня 2021 року постановою прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_11 кримінальні провадження були об`єднані в одне провадження за № 0000072, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Статтею 182 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання або поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди або поширення цієї інформації у публічному виступі, творі, що публічно демонструється, чи в засобах масової інформації.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без й згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Об`єктом злочину є право громадянина на недоторканність приватного життя, особисту та сімейну таємницю. З об`єктивної сторони порушення приватного життя полягає у неправомірному втручанні в особисте чи сімейне життя особи, порушенні таємниці особистого чи сімейного життя, які можуть проявитись у таких формах: 1) незаконне збирання конфіденційної інформації про особу; 2) незаконне зберігання такої інформації; 3) незаконне її використання; 4) незаконне поширення конфіденційної інформації про особу; 5) поширення її у публічному виступі, творі, що публічно демонструється, чи в засобах масової інформації. Всі ці дії утворюють склад злочину, передбаченого ст. 182, лише у випадку, якщо вони здійснюються без згоди особи, якої вони стосуються.

Предметом злочину є конфіденційна інформація про особу. Нею є відомості про приватне життя особи, що становлять її особисту чи сімейну таємницю (зокрема, інформація про освіту, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані про особу) і поширюються за її бажанням відповідно до передбачених нею умов.

Конфіденційною не може визнаватися інформація, яка вже раніше була оприлюднена шляхом публікації, повідомлення в засобах масової інформації чи іншим способом.

Під час проведення досудового розслідування дізнавачем були допитані потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_10 , досліджені та зібрані матеріали, яким було надано відповідну оцінку.

Так, було встановлено, що ОСОБА_10 дійсно надавав інтерв`ю журналісту ОСОБА_12 , яке було опубліковане в інформаційному бюлетені «Спілка власників земельних ділянок Борзнянщини», чого не заперечував і сам ОСОБА_10 . Однак, свідок зазначав про те, що вся викладена інформація не є конфіденційною, адже міститься в публічному та відкритому доступі в мережі Інтернет, частину інформації щодо роду занять потерпілих та їх сімейних відносин він знає особисто, оскільки ОСОБА_7 співпрацював з ним.

При цьому встановлено, що інформаційний бюлетень «Спілка власників земельних ділянок Борзнянщини» у Державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств, як суб`єктів інформаційної діяльності станом на 20 січня 2021 року не зареєстрований, як друкований засіб масової інформації.

Під час проведення дізнання за повідомленими потерпілими фактами, органом дізнання було встановлено, що інформація про купівлю ОСОБА_6 кількох земельних ділянок на території Плисківської сільської ради не може вважатись конфіденційною інформацією, оскільки ця інформація вже була оприлюднена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона мається у вільному доступі та її може отримати кожен, хто забажає отримати відповідні дані.

Інформація про те, що ОСОБА_7 працював у «Київміськбуді» та в минулому займався аграрним бізнесом, про родинні відносини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не може вважатися конфіденційною, оскільки вона розміщена у вільному доступі в мережі Інтернет, при цьому, дізнавачем встановлено на яких саме сайтах розміщені ці дані, які після їх розміщення вже не вважаються конфіденційною інформацією, як помилково вважають потерпілі та їх представник.

Констатація ОСОБА_10 або будь-якою іншою особою фактичних даних, які перебувають у вільному доступі, свідчить про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК України.

Не встановлення особи, яка займалась виданням інформаційного бюлетеня «Спілка власників земельних ділянок Борзнянщини» не впливає на наявність чи відсутність ознак складу вказаного кримінального правопорушення.

Зміст апеляційної скарги адвоката свідчить про те, що окрім викладу положень статей Закону України «Про інформацію» та обставин, які були предметом перевірки під час проведення досудового розслідування, вона не містить доводів, які б спростовували викладені у постанові дізнавача про закриття кримінального провадження та ухвалі слідчого судді, факти.

Слідчим приймались усі необхідні заходи для встановлення істини по справі, були допитані саме ті особи, які мають безпосереднє відношення до розповсюдженої інформації, проаналізовані саме ті докази, які могли б підтвердити або спростувати повідомлені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обставини щодо ймовірного розповсюдження конфіденційної інформації щодо потерпілих та надано обґрунтовані відповіді щодо викладених заявником фактів.

Отже, окрім своєї незгоди з оцінкою отриманих доказів, інших фактичних даних, які могли б свідчити про умисні порушення вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні розслідування та розгляді справи судом з боку слідчого/дізнавача, прокурора та суду, апелянт не навів, ні в скарзі на постанову старшого дізнавача про закриття кримінального провадження, ні в апеляційній скарзі.

Таким чином, органом досудового розслідування, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, всебічно, повно та об`єктивно було проведено перевірку за заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за результатами якої винесено постанову, яка відповідає вимогам ст.110 КПК України, та у якій надано відповідь на всі викладені заявником обставини, що вказує на її вмотивованість та відповідність фактичним обставинам справи.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2021 року про відмову у задоволенні скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15