ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05.07.2021 року в кримінальному провадженні №0000097 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Біла Церква Київської області, громадянки України, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05.07.2021 року ОСОБА_6 , визнано невинуватою та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю в її діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Скасовано накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13.06.2017 року арешт на:
- грошові кошти в сумі 460 гривень та 100 доларів США;
- мобільний телефон марки «Apple 6», білого кольору із сім-карткою;
- 1/3 частки квартири по АДРЕСА_1 ;
- 2/3 частки квартири по АДРЕСА_1 .
ЄУНСС 725/4368/17 провадження №11кп/822/333/21
головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9 .
Зобов`язано фінансовий орган територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області повернути ОСОБА_10 , внесену заставу в сумі 170 000 грн. 00 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона, розпорядженням Чернівецького міського голови за № 10-к від 04.01.2010 р. призначена на посаду начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради із залишенням їй раніше присвоєного дев`ятого рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад.
Відповідно до Положення про відділ охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради, затвердженого Рішенням 10 сесії міської ради VI скликання №234 від 28.07.2011 р., Відділ охорони культурної спадщині є виконавчим органом Чернівецької міської ради, яка згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р., є територіальним органом місцевого самоврядування.
ОСОБА_6 , обіймаючи вказану посаду, керується в своїй роботі Конституцією України, Указами Президента України, Законами України «Про охорону культурної спадщини», «Про місцеве самоврядування в Україні», Положенням про відділ охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради, своєю Посадовою інструкцією, за якими зобов`язана забезпечити виконання завдань щодо забезпечення на території міста Чернівці обліку, збереження, реабілітації, реставрації, консервації, музеєфікації та належного використання об`єктів культурної спадщини, і в силу цього, для забезпечення реалізації таких завдань, уповноважена здійснювати контроль за виконанням законодавства України у сфері охорони археологічної спадщини; надавати висновки щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт на території м. Чернівців, а саме на пам`ятках місцевого значення та в зонах їх охорони, в тому числі програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини; видавати розпорядження та приписи щодо охорони пам`яток місцевого значення, здійснювати припинення робіт на пам`ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи здійснюються за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених чинним законодавством дозволів або з відхиленням від них керувати розробкою проектів програм, аналітичних матеріалів, планових показників розвитку комунального господарства, тобто уповноважена на виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та відповідно до положень п. 2 Примітки до ст. 368 КК України, є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами на пам`ятках національного або місцевого значення та в межах зон охорони цих пам`яток, історичних ареалів населених місць, здійснюється відповідно до цього Закону на підставі дозволів, які оформляються за участю органів виконавчої влади, визначених Заковом України "Про охорону культурної спадщини". Відділ охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради, згідно положень п. 2. частини 1 статті 3 Закону України "Про охорону культурної спадщини", є спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини.
Згідно вимог пункту 4.2.2. глави 4 «Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Чернівцях», затвердженого рішенням сесії Чернівецької міської ради від 27.09.2012 р. №629, дозвіл на розміщення зовнішньої реклами у разі розміщення рекламного засобу на пам`ятках культурної спадщини, в межах зон їх охорони та в межах історичних ареалів міста Чернівці погоджується відділом охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради.
Рішенням Чернівецької міської ради V скликання №252 від 28.02.2007 р. і наказом Міністерства культури і туризму України №661/0/16-07 від 16.06.2007 р. затверджено "Коригування історико-архітектурного опорного плану і проекту зон охорони пам`яток та визначення меж і режимів використання історичних ареалів м. Чернівців", згідно якого до Центрального історичного ареалу м. Чернівці входить вулиця Дмитра Загули.
В лютому 2017 року ОСОБА_11 , з метою отримання консультації щодо можливості погодження паспорту на розміщення фасадної інформаційної вивіски ломбарду «Золота скриня» на приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_2 , звернулася до начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради ОСОБА_6 .
Вході розмови ОСОБА_6 повідомила, що питання погодження паспорту на розміщення фасадної інформаційної вивіски входить саме до її компетенції та роз`яснила порядок погодження вказаного документа безпосередньо на приміщення за вищевказаною адресою. Поряд з цим, ОСОБА_6 , будучи попередженою про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби, ознайомленою з вимогами антикорупційного законодавства України і загальними Правилами поведінки державного службовця, діючи умисно, в порушення вказаних правил і обмежень, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням свого службового становища, використовуючи свої повноваження та діючи в інтересах ОСОБА_11 , висловила останній пряму словесну вимогу про необхідність надання матеріальної винагороди, інакше вирішення питання погодження зазначеного документу буде неможливим. З метою унеможливлення викриття своєї злочинної діяльності ОСОБА_6 вказала ОСОБА_11 звернутись до приватного підприємця ОСОБА_12 , якого вона залучила в якості посередника для повідомлення та отримання суми неправомірної вигоди, яку ОСОБА_11 повинна надати ОСОБА_6 , а також зазначила, що в подальшому будь-які розмови з ОСОБА_11 щодо надання неправомірної вигоди буде вести ОСОБА_12 .
Пред`явивши вказану вимогу, ОСОБА_6 створила умови, за яких у ОСОБА_11 склалося переконання про наявність реальної небезпеки її правам та законним інтересам, а саме в неможливості використання вже створених дороговартісних рекламних конструкцій та необхідності понесення додаткових витрат для їх зміни або створення нових конструкцій, що змусило її погодитися з протиправною вимогою ОСОБА_6 .
В середині березня 2017 року, при зустрічі ОСОБА_11 з ОСОБА_12 останній повідомив, що ОСОБА_11 повинна надати йому неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США за погодження з ОСОБА_6 паспорту на розміщення фасадної інформаційної вивіски.
В подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_6 до своєї злочиної діяльності залучено для сприяння в одержанні неправомірної вигоди ще одну особу, а саме ОСОБА_13 .
Під час наступних зустрічей ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили ОСОБА_11 про необхідність збільшення суми та надання неправомірної вигоди в розмірі 1200 доларів США за погодження ОСОБА_6 даного документу.
21.04.2017 р. ОСОБА_11 передала ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США, що станом на 21.04.2017 р. становило 13378, 35 гривень та вказала про передачу наступної частини неправомірної вигоди в сумі 700 доларів США вже після погодження паспорту на розміщення фасадної інформаційної вивіски.
09.06.2017 р., приблизно о 16.10 год., ОСОБА_6 при зустрічі із ОСОБА_11 та ОСОБА_13 в своєму робочому кабінеті начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради в м. Чернівці по вул. Руській, №1, діючи умисно, із корисних спонукань, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 повинна передати їй грошові кошти, в якості неправомірної вигоди, під час розмови завірила про вчинення нею особисто в інтересах ОСОБА_11 дій на її користь, а саме погодження паспорту на розміщення фасадної інформаційної вивіски.
Разом з тим, після залишення ОСОБА_11 кабінету, для унеможливлення викриття своєї злочинної діяльності, ОСОБА_6 діючи умисно та протиправно, з метою незаконного збагачення вказала ОСОБА_13 отримати неправомірну вигоду від ОСОБА_11 та передати їй шляхом залишення неправомірної вигоди під її візуальним контролем у кабінеті голови науково-консультативної ради з питань охорони культурної спадщини міста Чернівці, що розташований у цьому ж приміщенні навпроти її робочого кабінету. Діючи на виконання незаконної вказівки ОСОБА_6 , ОСОБА_13 одержав від ОСОБА_11 наступну частину попередньо визначених грошових коштів в сумі 700 доларів США, що станом на 09.06.2017 р. становило 18304,44 гривень, та знову повернувся у приміщення відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради, де виконуючи вимогу ОСОБА_6 та за її візуального контролю зайшов у кабінет голови науково-консультативної ради з питань охорони культурної спадщини міста Чернівці і залишив у шухляді робочого столу наявного в кабінеті попередньо визначену ОСОБА_6 суму неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США, що станом на 09.06.2017 р. становило 7844,76 гривень, про що повідомив ОСОБА_6 та під її візуальним контролем залишив приміщення відділу.
Лише після переконання у залишенні ОСОБА_13 суми неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США на вказаному місці і отримання можливості вільного розпорядження вказаними коштами, ОСОБА_6 здійснила погодження паспорту на розміщення фасадної інформаційної вивіски ломбарду «Золота скриня» по вул.Д. Загули, 2, в м. Чернівці.
В подальшому, ОСОБА_6 , бажаючи не бути викритою у вчиненні злочину, з метою переконання у відсутності небезпеки виявлення своєї злочинної діяльності зі сторони правоохоронних органів, маючи вільний доступ до кабінету голови науково-консультативної ради з питань охорони культурної спадщини міста Чернівці, для перестраховки вирішила забрати предмет неправомірної вигоди в сумі 300 доларів США пізніше, та задля його збереження і обмеження доступу будь-кого до відповідного кабінету, де знаходились кошти, зачинила його на ключ та вийшла з приміщення відділу, забравши ключ від вищевказаного кабінету із собою.
На вказаний вирок суду прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_6 за ст. 368 ч.3 КК України та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах місцевого самоврядування строком на три роки та з конфіскацією майна.

При цьому прокурор посилався на те, що висновки суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_6 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, і є необґрунтованими. Незважаючи на значну кількість -аудіо та -відеофайлів, на яких зафіксовані розмови ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та які, на його думку, підтверджують факт передачі та одержання ОСОБА_6 неправомірної вигоди, суд першої інстанції не зазначив чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

Вказував, що відповідно до Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про хабарництво», об`єктивна сторони злочину, передбаченого ст. 368 КК України, полягає в одержанні хабара у будь-якому вигляді. Оскільки виконання чи не виконання службовою особою відповідних дій перебуває за межами об`єктивної сторони даного злочину, відповідальність настає незалежно від того, до чи після вчинення цих дій було одержано хабар.

Об`єктивна сторона злочину, інкримінованого ОСОБА_6 , полягає в одержанні нею неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 300 доларів США за погодження паспорту на розміщення фасадної інформаційної вивіски ломбарду «Золота скриня». При цьому виконала, чи не виконала ОСОБА_6 обумовлене, погодила чи ні паспорт на рекламну вивіску, виходить за межі об`єктивної сторони складу даного злочину і значення для кваліфікації її дій не мають.

Також апелянт посилався на 88 розмов між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 та розмови в приміщенні кабінету начальника відділу охорони культурної спадщини, що були отримані в результаті проведення негласних слідчих дій -аудіо, - відео контроль особи, які, на його думку, свідчать про винуватість ОСОБА_6 . В останній розмові ОСОБА_6 повідомляє ОСОБА_19 про те, що прийшли СБУ по сьогоднішній ситуації, тобто по тому, що положили. Це, на думку прокурора, підтверджує обізнаність ОСОБА_6 про знаходження предмету неправомірної вигоди в кабінеті ОСОБА_18 .

Вважає, що судом було допущено істотні порушення вимог КПК України, а саме судом не був прийнятий як доказ вини ОСОБА_6 та визнаний недопустимим доказом протокол слідчого експерименту від 09.06.2017 року з ОСОБА_13 . На його думку, судом було зроблено поспішний висновок про недопустимість цього слідчого експерименту, який був проведений у порядку та умовах, визначених КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу посилаючись на обставини, що наведені в скарзі, ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог, повторно дослідивши докази, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора є необґрунтовані і в задоволенні його скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_6 поставлено в вину дії, які нею не вчинялись і які не підтверджуються дослідженими в суді доказами.
Так, їй інкриміновано те, що вона, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, що займає відповідальне становище, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом тримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням свого службового становища, використовуючи свої повноваження та діючи в інтересах ОСОБА_11 , висловила останній пряму словесну вимогу про необхідність надання матеріальної винагороди, інакше вирішення питання погодження паспорту на розміщення фасадної інформаційної вивіски ломбарду «Золота Скриня» на приміщенні будинку по АДРЕСА_2 , буде неможливим. З метою унеможливлення викриття своєї діяльності ОСОБА_6 вказала ОСОБА_11 звернутись до приватного підприємця ОСОБА_12 , якого вона залучила в якості посередника для повідомлення та отримання неправомірної вигоди, яку ОСОБА_11 повинна надати ОСОБА_6 , а також зазначила, що в подальшому будь-які розмови з ОСОБА_11 щодо надання неправомірної вигоди буде вести ОСОБА_12 . В подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_6 для своєї злочинної діяльності залучено для сприяння в одержанні неправомірної вигоди ще одну особу, а саме ОСОБА_13 .
На обґрунтування розвитку таких подій сторона обвинувачення посилається на показання ОСОБА_20 , яка в суді дала показання, що саме ОСОБА_6 вимагала у неї неправомірну вигоду за погодження необхідних їй документів та порадила їй звернутись до ОСОБА_12 і написала їй номер мобільного телефону останнього.
Разом з тим, в судовому засіданні ці обставини не знайшли свого підтвердження.
Так, з роздруківки розмов віл 22.05.2017 р. ОСОБА_6 та невідомого чоловіка, номер мобільного телефона якого НОМЕР_1 вбачається, що невідомий чоловік просить прийняти ОСОБА_21 ( ОСОБА_12 ), на що ОСОБА_6 погоджується (т.1 а.с.261).
З роздруківки розмов від 22.05.2017 р. невідомого чоловіка, номер телефона НОМЕР_1 та ОСОБА_12 вбачається, що перший повідомив останнього про те, щоб той їхав і домовлявся (з ОСОБА_6 ) (т.1 а.с.261).
Отже, аналіз цих розмов свідчить про те, що до 22.05.2017 року ОСОБА_12 не заходив до ОСОБА_6 та не вів з нею розмов щодо погодження нею документів для ОСОБА_11 .
З роздруківок телефонних розмов між ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які відбувались між ними в березні, квітні і травні 2017 року вбачається, що заявник ОСОБА_11 співпрацювала з приводу виготовлення, оформлення та погодження необхідного їй паспорта з цими особами до того часу, як ОСОБА_12 домовився через невідомого чоловіка про те, щоб ОСОБА_6 прийняла його (т.1 а.с.111-129, 135-140, 164-172, 179-183, 191-203, 209-216, 243-281).
Крім того, зі змісту розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 03.04.2017 р. вбачається, що коли ОСОБА_12 відмовився допомагати ОСОБА_11 , остання просила його та говорила, що в неї немає до кого звернутися більше і що саме до нього їй порадив звернутись хтось (т.1 а.с.136). Зі змісту цієї розмови слідує, що порадив ОСОБА_11 звернутись до ОСОБА_12 якийсь чоловік, а не ОСОБА_6 , як стверджує сторона обвинувачення та сама ОСОБА_11 , даючи показання в судовому засіданні. Це підтверджується також змістом розмови між ними від 22.05.2017 р., де ОСОБА_11 говорила ОСОБА_12 про те, що їй порадили до нього звернутися люди, які раніше уже звертались і знають результат (т.1 а.с.133, 211).
Отже, твердження сторони обвинувачення про те, що саме ОСОБА_6 направила ОСОБА_11 до приватного підприємця ОСОБА_12 та дала їй його номер мобільного телефону, не відповідає дійсності. Ттакож не знайшло свого підтвердження і твердження заявника ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_6 вимагала в неї неправомірну вигоду, і направивши її в березні 2017року до ОСОБА_12 , повідомила, що всі переговори щодо передачі їй неправомірної вигоди тій необхідно вести з ним.
З розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 від 07.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_11 після слів ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_6 не погодить тій паспорт в тому вигляді, який остання хоче, та запитала в ОСОБА_13 : «сколько стоит ей ( тобто ОСОБА_6 ) прикрыть глаза», на що ОСОБА_13 відповів: «я не советую». Продовжуючи розмову, ОСОБА_11 запитала: «не, ну это, есть какая-то цыфра?»). Під час цієї ж розмови ОСОБА_13 вказує, що він розмовляв ще з одним чоловіком, який займає високу посаду, щоб той допоміг та вплинув на ОСОБА_6 , а останній йому повідомив, що всього 10 відсотків дає на те, що ОСОБА_6 погодиться на такий варіант. Під час цієї ж розмови ОСОБА_13 озвучує ОСОБА_11 суму, яку потрібно передати тому чоловікові, якщо ОСОБА_6 погодиться, а як той чоловік буде ділитись з ОСОБА_22 : «там уже ихние расклады» (т.1 а.с.121-122).
Аналіз цієї розмови також свідчить про те, що ОСОБА_6 не вимагала у ОСОБА_23 неправомірну вигоду, як стверджує сторона обвинувачення, а навпаки, остання шукала осіб, які знайомі з ОСОБА_6 , щоб через них дати ОСОБА_6 неправомірну вигоду за те, щоб та погодила необхідні їй документи в тому вигляді, в якому вона хоче, і які не відповідають встановленим нормам.
Зі змісту розмови між ОСОБА_24 та ОСОБА_13 від 02.05.2017 р. вбачається, що ОСОБА_11 говорила ОСОБА_13 про те, щоб вони (тобто ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ) не «обідили» ОСОБА_6 (т.1 а.с.280).
Крім того, з протоколу про хід і результати негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 22.04.2017 року, вбачається, що 21.04.2017 року ОСОБА_11 в Управлінні СБУ України в Чернівецькій області добровільно видала 500 доларів США, які, як вона зазначила, у неї вимагають ОСОБА_6 та ОСОБА_12 в якості неправомірної вигоди через приватного підприємця ОСОБА_13 і цього ж дня передала їх останньому. При цьому вона також домовилась з ОСОБА_13 , що решту суми неправомірної вигоди в сумі 700 доларів США для ОСОБА_6 передасть після погодження останньою паспорту прив`язки вивіски ломбарду «Золота скриня» (т.1 а.с.70-71).
Аналіз цих подій свідчить про те, що більше ніж за місяць до того, як ОСОБА_12 , за посередництва невідомої особи домовився, щоб ОСОБА_6 прийняла його, та вперше зайшов до ОСОБА_6 і спілкувався з нею з приводу погодження необхідних ОСОБА_11 документів, остання уже передала ОСОБА_13 частину неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США, які той, ніби-то, мав передати ОСОБА_6 .
Отже, вказані дії були вчинені ОСОБА_11 задовго до того, як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спілкувались з ОСОБА_6 з питань погодження необхідних ОСОБА_11 документів.
З досліджених в суді апеляційної інстанції протоколів негласних слідчих (розшукових) дій (т.1 а.с.70-71, 91-93, 111-129, 135-140, 164-172,179-183,191-202, 209-216, 22-229, 236-240, 243-281) вбачається, що в них відсутня інформація про те, що ОСОБА_6 вимагала у ОСОБА_11 неправомірну вигоду, а також відсутня інформація про те, вона вела про це розмови з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
З роздруківок телефонних розмов між ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 вбачається, що останні також звертались до невідомого працівника податкової інспекції та до інших осіб, щоб ті вплинули на ОСОБА_6 і та погодила необхідні ОСОБА_11 документи (т.1 а.с.121, 275, 278, 279).
Зі змісту розмови між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 від 21.04.2017р. вбачається, що він їй говорив, що якщо не получиться погодити необхідні ОСОБА_11 документи, перед нею вибачаться та повернуть їй гроші, які вона дала (т.1 а.с.170).
Зміст цієї розмови свідчить про те, що гроші не мали передаватись ОСОБА_6 , а призначались для передачі іншій особі.
Зі змісту розмови між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 від 30.05.2017 року можна зробити висновок про те, що ОСОБА_12 уже передав ОСОБА_6 500 доларів США, які раніше передала ОСОБА_11 (т.1 а.с.213). Разом з тим, отримання вказаних коштів ОСОБА_6 не ставилось в вину і ці події також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
В матеріалах провадження також відсутні дані про те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передавали ОСОБА_6 неправомірну вигоду.
Той факт, що ОСОБА_13 заніс в присутності ОСОБА_6 в кабінет іншого працівника Чернівецької міської ради грошові кошти, які йому передала ОСОБА_11 , і про які не знала та які не бачила ОСОБА_6 , не свідчить про винуватість останньої у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Зі змісту телефонної розмови між ОСОБА_18 та ОСОБА_6 від 09.06.2017р. вбачається, що ОСОБА_19 говорить ОСОБА_6 про те, що в його кабінет щось занесуть і щоб після цього вона закрила кабінет і нічого не чіпала (т.1 а.с.280).
Твердження прокурора про те, що ОСОБА_6 була обізнана про те, що ОСОБА_13 заніс в кабінет Сучевана якісь кошти в якості неправомірної вигоди для неї, є припущенням апелянта. Крім того, ОСОБА_6 не інкримінувалось вчинення злочину за попередньою змовою з особою, в кабінет якої ОСОБА_13 заніс кошти, які йому передала ОСОБА_11 .
З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що підприємство, яке представляла ОСОБА_11 , було оштрафовано за встановлення рекламної вивіски, яка не відповідала необхідним вимогам. Також встановлено, що ОСОБА_11 раніше виготовила в МПК «Реклама» паспорт на рекламну вивіску, який, у зв`язку з тим, що не відповідав встановленим нормам, не був погоджений ОСОБА_6 . Про ці обставини в розмовах з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомляла сама ОСОБА_11 , і вони не оспорюються прокурором.
Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_13 дав показання, що він заніс 300 доларів США в кабінет, на який йому вказав ОСОБА_25 з ОСОБА_6 про неправомірну вигоду він не вів і остання не говорила йому брати гроші у ОСОБА_11 та занести в той кабінет, куди він пізніше на прохання ОСОБА_26 їх заніс.
Крім того, з показань свідка ОСОБА_27 , даних ним в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_11 зверталася в МКП «Реклама», де він працює директором, з приводу виготовлення паспорта для вивіски «Ломбард «Золота скриня». Дизайнер тоді попереджала замовника, що існують певні вимоги до такої реклами і їх необхідно дотримуватись, оскільки виготовлений за її ескізом паспорт можуть не погодити, але ОСОБА_11 наполягала на виготовленні такого паспорта, ескіз якого вона надала їм. На вимогу замовниці було виготовлено паспорт по її ескізу.
Аналізуючи в сукупності всі докази по справі, колегія суддів вважає, що відсутні об`єктивні дані про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
Суд першої інстанції, перевіривши всі докази по справі, прийшов до правильного висновку про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Даних, які б свідчили про незаконність оскаржуваного вироку, колегією суддів не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 відмовити, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 липня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя