В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1351/21

26 листопада 2021 року смт Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження № 0000070 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, який проживає у фактичних шлюбних стосунках, має на утриманні одну малолітню дитину, працює без оформлення трудових відносин, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.

Кримінальне правопорушення вчинив при таких обставинах:

15.07.2021 року близько 22 год.30 хв. ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки зайшов на територію господарства ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив двері у стодолу, яка не була зачинена на замок і проник всередину господарського приміщення. Виявивши у приміщенні речі, які там зберігались, діючи з корисливих спонукань, викрав майно: металевий стовпчик довжиною 3 метри, вартістю 313 грн., бетономішалку марки «Кентавр» вартістю 5000 грн., велосипед марки «Ардіс Славутич» вартістю 1400 грн., та садову одноколісну тачку вартістю 933 грн. Згадане майно ОСОБА_5 з приміщення стодоли виніс до воріт і залишив там, повернувшись до стодоли з метою забрати ще якісь речі, однак не закінчив вчинення кримінального правопорушення і з місця події втік, внаслідок того, що був виявлений потерпілою ОСОБА_6 , яка вийшла з будинку. При цьому, ОСОБА_5 не виконав усі дії, необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, з причин, які не залежали від його волі.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Пояснив, що того дня повернувся з роботи до селища Богородчани, де випив спиртного і пізно ввечері вертався пішки додому. Проходячи мимо одного з господарств по вул.Надріній в с.Старі Богородчани, у нього раптово виник намір вчинити крадіжку. Він безперешкодно зайшов на територію господарства, яке, як згодом виявилось, належало потерпілій ОСОБА_6 , відчинив двері до стодоли, що були зачинені лише на засув, зайшов всередину приміщення. У приміщенні виявив речі, які вирішив викрасти. Зокрема, виніс з стодоли один з трьох виявлених металічних стовпчиків, бетономішалку, велосипед, а біля приміщення стодоли виявив тачку, на яку поскладав ці речі. Тачку з викраденим підвіз до хвіртки і знову повернувся до стодоли ще за одним металевим стовпчиком. У цей час речі, які він склав на тачку, з гуркотом упали і потерпіла вийшла з будинку. Через це втік городами і більше до господарства не повертався, однак згодом був виявлений працівниками поліції, і у скоєному зізнався. Запевнив, що подібне не повториться, шкодує за вчиненим, щиро розкаявся.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, обвинувачений вказав про недоцільність дослідження доказів по справі. Вказану позицію підтримали захисник та прокурор.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, врахувавши, що учасники судового провадження не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин, а сумнівів у добровільності їх позиції немає, також роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його позитивну характеристику з місця проживання, ставлення до вчиненого ним діяння, обставини, за яких злочин було вчинено. Обставиною, що обтяжує покарання за вчинення інкримінованих дій судом визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, відшкодування завданих збитків, а відтак відсутність будь-яких претензій у потерпілої, молодий вік обвинуваченого, який ріс і виховувався у багатодітній сім`ї і через смерть батька опинився у складних життєвих обставинах, а також те, що на даний час фактично є годувальником малолітньої дитини дружини з якою живе у фактичних шлюбних стосунках.

За наведених обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_5 можливо застосувати ч.1 ст.69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, ніж визначене в санкції статті 185 ч.3 КК України. Покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, як це передбачено санкцією статті ч.3 185 ч.3 КК України, за встановлених обставин буде явно не адекватним і не відповідатиме визначеним у ст. 65 КК України засадам призначення покарання та принципу індивідуалізації покарання. Суд вважає, що покарання у виді громадських робіт буде необхідним і достатнім для досягнення цілей кримінального провадження в цілому і для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів зокрема.

Долю речових доказів по справі слід визначити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді громадських робіт строком 200 годин.

Понесені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні у розмірі 2321,06 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази - сліди пальців рук, які зберігаються в кімнаті речових доказів відділення поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області знищити; передані на зберігання потерпілій бетономішалку, велосипед, тачку та металевий стовпчик повернути у розпорядження потерпілої ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя