Справа № 730/1093/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/203/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2022 року обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 05.03.2022 року.

Продовжуючи строк тримання під вартою суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду про наявність ризиків переховуватися від суду та впливати на свідків не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є припущенням та не підтверджуються доказами.

Крім того, суд 1 інстанції, вказуючи в оскаржуваній ухвалі про необхідність застосування тримання під вартою, посилається на те, що інкримінований ОСОБА_7 злочин пов`язаний з позбавленням життя людини, проте такий висновок є невірним трактуванням, так як останній обвинувачується у нанесенні тілесних ушкоджень, що потягло за собою смерть особи.

На думку апелянта, враховуючи вказані вище обставини та зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07.08.2021 року, під час досудового розслідування, до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В подальшому строк тримання його під вартою неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.12.2021 року до 06.01.2022 року.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися. Крім того, до сплину строку тримання обвинуваченого під вартою, дане кримінальне провадження було не завершено.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, зокрема, на цілодобовий домашній арешт.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Доводи захисника про те, що у даному кримінальному провадженні ризик впливу на свідків не ґрунтується на матеріалах справи не заслуговують на увагу, так як вказані прокурором в реєстрі матеріалів досудового розслідування свідки судом ще не допитувалися з приводу обставин скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, послаблення ризиків, на що посилається апелянт, не сягнули того рівня, який би дозволив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Твердження адвоката про те, що висновки суду в частині вчинення ОСОБА_7 злочину, пов`язаного з позбавленням життя людини, що є невірним трактуванням закону, слід визнати непереконливими, оскільки кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до категорії злочинів проти життя та здоров`я особи.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4