Провадження №11-сс/824/5465/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката, який діє в інтересах
заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0002031 від 08.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

27 липня 2021 прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0002031 від 08.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :90:140:0003, площею 0,0291 га, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , шляхом заборони розпорядження, а також вчинення дій щодо проведення державної реєстрації речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :90:140:0003, площею 0,0291 га; на нежитлову будівлю - автомийку літ.«В», загальною площею 210,5 кв.м, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :90:140:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_7 , шляхом заборони користування та розпорядження нежитловою будівлею - автомийкою літ.«В», загальною площею 210,5 кв.м, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :90:140:0003, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року клопотання про арешт майна задоволено.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя послався на врахування того, що земельна ділянка та нежитлова будівля є об`єктом кримінально-протиправних дій, їх визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На переконання апелянта, ухвала не містить об`єктивно з`ясованих в судовому засіданні обставин з підтвердженням належними та допустимими доказами, які б свідчили про те, що арештоване майно є доказом у кримінальному провадженні №0002031 та пов`язано із злочинною діяльністю або придбано внаслідок вчинення злочину, а також не надано оцінки тій обставині, що арештований об`єкт нерухомого майна зареєстровано у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_7 вже притягувався до кримінальної відповідальності у іншому кримінальному провадженні №000077 від 06.06.2019 року за ч.4 ст.197-1 КК України, та в подальшому дане кримінальне провадження закрито ухвалою суду, яка набрала законної сили, і знято арешт з об`єкту нерухомого майна автомийки. Відмічає, що саме клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0002031 практично є ідентичним із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №000077. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 29 липня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Також апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді мотивуючи тим, що клопотання про арешт розглянуто судом без повідомлення заявника або його представника, копію оскарженої ухвали ним отримано 01.06.2021 року.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;
адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити;
ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що заявник про дату, час і місце розгляду клопотання не повідомлявся, копію оскарженої ухвали адвокат, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , отримав 01.09.2021 року та 06.09.2021 року звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що адвокатом, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, та ухвали слідчого судді, слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002031 від 08.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , закріплена на праві відання за КП «Київтранспарксервіс», яке в свою чергу щодо будівництва споруди (автомобільної мийки) договорів не укладало та дозволів не надавало. Окрім того, відповідно до відповіді з Департаменту містобудування та архітектури, зазначена земельна ділянка перебуває у комунальній власності. Також, відповідно до інформації з МАІС ЗМД Містобудівний кадастр Києва, зазначена земельна ділянка, на якій збудовано споруду (автомобільну мийку), знаходиться в межах санітарно-захисної зони.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна нежитлова будівля-автомийка літ.«В», загальною площею 210,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_7 , реєстрація права власності була здійснена приватним нотаріусом ОСОБА_10 на підставі договору дарування від 14.09.2018 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_11

Першочергове право власності на нежитлову будівлю-автомийку

літ.«В», загальною площею 210,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_11 державним реєстратором ОСОБА_12 , який працює в КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» на підставі довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 06.09.2018 року, виданої ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості», яке зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, під час досудового розслідування отримано відповідь з Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) стосовно огляду, внаслідок якого складено акт обстеження земельної ділянки №21-0488-04 від 25.06.2021 року, в якому зазначається, що згідно бази даних міського земельного кадастру земельна ділянка площею 2,551 га за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :90:140:0074) у Дніпровському районі м. Києва на підставі рішення Київської міської ради від 24.05.2007 року №675/1336 була передана в оренду на 5 років ТОВ «ПРІОРІТЕТБУДСЕРВІС» для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-розважального комплексу офісними приміщеннями та паркінгом загального користування. Рішенням Київської міської ради від 23.04.2009 року №425/1481 відмінено рішення Київської міської ради від 24.05.2007 року №675/1336 про передачу ТОВ «ПРІОРІТЕТБУДСЕРВІС» вищевказаної земельної ділянки. Працівниками Департаменту земельних ресурсів проведено обстеження зазначеної земельної ділянки. Обстеженням встановлено, що на ділянці розміщена та експлуатується автостоянка Київської міської організації всеукраїнської спілки автомобілістів. Земельна ділянка огороджена парканом та охороняється. На частині земельної ділянки розміщена будівля мийки. Відповідно до відомостей з державного реєстру прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна та дата державної реєстрації від 18.06.213) на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена нежитлова будівля автомийка загальною площею 210,5 кв.м, яка знаходиться у приватній власності ОСОБА_7 Ha момент обстеження будівля була зачинена та не працювала.

Враховуючи зазначене земельна ділянка використовується без документів, що посвідчують право власності (користування земельною ділянкою), що є порушенням статей 125, 126 Земельного кодексу України.

Окрім цього, згідно з відповіддю Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 15.07.2021 року встановлено, що Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація не присвоювала поштову адресу АДРЕСА_1 .

Також, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 намагається продати нежитлову будівлю-автомийку літ.«В», загальною площею 210,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом огляду інтернет сайту від 14 липня 2021 року, проведеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві https://ua.m2bomber.com/obj/745082159/view/commercial-sell/kiiv-11-421866/prodaza-novoi-avtomoiki-bereznakovskaa-19-4-posta-vse-kommunikacii, на якому розташовано оголошення про продаж приміщення автомобільної мийки за 249999 доларів США, а приміщення зафіксоване на фотографіях в оголошенні співпадають з фотографіями приміщення зроблених під час огляду місця події від 07.07.2021 року.

07 липня 2021 року до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві надійшла заява щодо наявності на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 , приміщення автомийки без дозвільних документів, відомості про що були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002031 від 08.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

16 липня 2021 року нежитлову будівлю-автомийку літ. «В», загальною площею 210,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0291 га з кадастровим номером :90:140:0003, на якій розташована вказана нежитлова будівля, постановою слідчого визнано речовим доказом, оскільки вищевказане майно є об`єктом кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року на вказані вище земельну ділянку та об`єкт нерухомості накладено арешт.

Розглядаючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість вказаних житлових приміщень матеріальними об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави вважати земельну ділянку та об`єкт нерухомості такими, що являються матеріальними об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки прокурором доведено, що об`єкти нерухомого майна, відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, є матеріальними об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, мотивованою постановою слідчого їх визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а метою їх арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Також не можуть бути визнаними підставою для скасування судового рішення доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 вже притягався до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000077 від 06.06.2019 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, та ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року вказане кримінальне провадження було закрито, оскільки як встановлено під час апеляційного розгляду досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077 здійснювалось за обставинами вчинення кримінального правопорушення, ч.4 ст.197-1 КК України, в той час у кримінальному провадженні №0002031 від 08.07.2021 року розслідуються обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Вказані обставини не позбавляють майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому існує потреба здійснення судового контролю за його збереженням шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказані об`єкти нерухомості, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування оскарженого судового рішення, під час апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року, залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0002031 від 08.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :90:140:0003, площею 0,0291 га, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , шляхом заборони розпорядження, а також вчинення дій щодо проведення державної реєстрації речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :90:140:0003, площею 0,0291 га; на нежитлову будівлю - автомийку літ.«В», загальною площею 210,5 кв.м, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :90:140:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_7 , шляхом заборони користування та розпорядження нежитловою будівлею - автомийкою літ.«В», загальною площею 210,5 кв.м, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :90:140:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4