Справа № 736/1114/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/96/22
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000207 від 29.04.2021 року за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Корюківка Чернігівської області, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, невійськовозобов`язаного, розлученого, не маючого утриманців, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2016 року за ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України до 3 років 10 днів позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 (РНОКПП не зазначено, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи, у розмірі 343 грн. 22 коп..

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 29 квітня 2021 року, близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, прибув до високовольтної підстанції, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де, шляхом розбиття скла у віконній рамі, незаконно проник до її середини, звідки таємно скоїв крадіжку двох переносних заземлень ПЗ 0,4 КВА та ПЗ 10 КВА, які являються металобрухтом, а саме, ломом чорного металу вагою 4, 430 кілограми та ломом кольорового металу (міді), вагою 1, 810 кілограми, вартість якого становить відповідно 22 гривні 15 копійок та 325 гривень 80 копійок, належного акціонерному товариству «Чернігівобленерго», чим спричинив матеріальну шкоду вказаному товариству на загальну суму 347 гривень 95 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, вчиненого повторно. В решті вирок суду залишити без змін.

Зазначає, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні крадіжки, поєднаній з проникненням до іншого приміщення, вчиненій повторно. Однак, згідно мотивувальної частини вироку, суд без дослідження доказів, дійшов висновку, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, при цьому виключив кваліфікуючу ознаку повторність, оскільки така кваліфікуюча ознака ч. 3 ст. 185 КК України не передбачена. Зауважує, що разом з цим, згідно вироку суду, обвинувачений 08.12.2016 року був засуджений Корюківським районним судом Чернігівської області, в тому числі за ч. 3 ст. 185 КК України. Звертає увагу, що судимість за попередню крадіжку на момент вчинення нової не була знята та погашена, а тому висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки повторності, вважає помилковим, що свідчить про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, обвинуваченого, який наполягав на залишенні вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, є правильною.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував усі обставини по справі: характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, досудову доповідь органу пробації, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, - середній, інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації дійшов висновку, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб), те, що в разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні правопорушення, за яким він обвинувачується, застосування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, зможе призвести до його остаточного виправлення за умови здійснення нагляду, застосування соціально-виховних заходів, покладення обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних правопорушень, обвинувачений є особою пенсійного віку, відшкодування шкоди потерпілому та відсутність претензій у останнього, відсутність тяжких наслідків, а також повідомлення прокурором у судовому засіданні, що обвинувачений безальтернативно виконував усі обов`язки щодо явки до прокуратури, органу досудового розслідування та суду, врахував обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, та призначив покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до вимог ст. 76 КК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні крадіжки, поєднаній з проникненням до іншого приміщення, вчиненій повторно.

Під час судового розгляду допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, кваліфікацію його дій не оспорював.

Однак, згідно мотивувальної частини вироку, суд без дослідження доказів, дійшов висновку, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, при цьому виключив кваліфікуючу ознаку повторність, оскільки така кваліфікуюча ознака ч. 3 ст. 185 КК України не передбачена.

Як видно з матеріалів провадження, вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2016 року ОСОБА_7 був засуджений в тому числі і за ч. 3 ст. 185 КК України.(а.п. 83-85).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу визнається повторністю.

Примітка до ст. 185 КК України визначає, що у статтях 185,186 та 189-191 КК України повторним є кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки від 04.06.2010 року № 7, якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 32 КК України, а саме те, що судимість за попередню крадіжку на момент вчинення нової не була знята та погашена, висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки повторність, є помилковим та свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З наведених вище підстав апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407-409, 413, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_7 - скасувати.

Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, вчиненого повторно.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного суду в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4