Справа № 635/441/20
Провадження по справі 1-в/635/764/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 за матеріалами об`єднаного кримінального провадження про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
27 жовтня 2021 року прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , строком на 60 днів, а також визначити розмір застави у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 гривень.

В обґрунтування клопотання посилалась на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 і п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений не працює, не проживає за місцем реєстрації, не має родини і як наслідок у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, під час досудового розслідування обвинувачений вже переховувався від органів досудового розслідування і слідчим суддею ухвалювалось рішення про надання дозволу на затримання ОСОБА_3 для його примусового приводу до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, при цьому він обвинувачується у вчиненні ряду злочинів в тому числі тяжких, тому за викладених обставин може покинути територію Харківської області та переховуватись від суду. Обвинувачений обізнаний про місце проживання та роботи потерпілих та свідків, тому існує ризик незаконного на них впливу з боку обвинуваченого. Крім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має законних джерел існування, був раніше засуджений і знову обвинувачується у вчинені ряду корисливих злочинів, під час перебування у Харківському районному суді Харківської області на розгляді кримінальних проваджень за його обвинуваченням. Враховуючи викладене для запобігання вказаним ризикам є необхідним продовжити обраний запобіжний захід із застосуванням застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти клопотання щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зазначивши, що він має колишню дружину та двох дітей, проживав не за місцем реєстрації, оскільки винаймав з дружиною квартиру, також звернув увагу на свій стан здоров`я, у зв`язку з тим, що в нього відсутня одна нирка.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 з наступних підстав.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2021 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів до 31 травня 2021 року включно із застосуванням застави. Харківським районним судом Харківської області відносно обвинуваченого ОСОБА_3 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній раз до 01 листопада 2021 року.
Відповідно до матеріалів справи розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 01 листопада 2021 року.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, вчиняти інші кримінальні правопорушення та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме ризиків можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого і свідків, та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує особу обвинуваченого, відсутність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, крім тогосуд оцінює в сукупності всі обставини.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на тяжкість численних злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_3 , декілька з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має стійких соціальних зв`язків, не проживає за місцем реєстрації, раніше засуджений і знову обвинувачується у вчиненні ряду корисливих злочинів, та те, що під час досудового розслідування обвинувачений вже переховувався від органів досудового розсування і слідчим суддею ухвалювалось рішення про надання дозволу на затримання ОСОБА_3 для його примусового приводу до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі домашній арешт, тому суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.
За таких обставин, суд не може погодитись з доводами обвинуваченого щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами обвинуваченого щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суд, задовольняє клопотання прокурора про продовження строку застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам та виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, та визначає суму застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 45400 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК Українипродовжити на шістдесят днів до25 грудня 2021 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 25 грудня 2021 року.
Визначити суму застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів в сумі 45400,00 гривень (сорок п`ять тисяч чотириста гривень), які необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Повний текст ухвали складено 29 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя - ОСОБА_1