Справа № 216/3382/21
Провадження № 1-кс/216/41/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 скаргу представника приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:
30 грудня 2021 року представник приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «ЦГЗК») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000106 від 20.03.2021 за ч. 2 ст. 382 КК України.

Скарга мотивована тим, 04 листопада 2021 року старшим слідчим СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 була отримана заява ПАТ «ЦГЗК» від 26.10.2021 про залучення ПАТ «ЦГЗК» по кримінальному провадженню № 0000106 від 20.03.2021 в якості потерпілого, та відповіддю слідчого від 14.12.2021 отримано постанову про відмову у визнанні потерпілим ПАТ «ЦГЗК», у зв`язку з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що діями ТОВ «Техно-Бізнес» в особі його службових осіб не завдано ПАТ «ЦГЗК» моральної, фізичної або майнової шкоди.

Заявник вважає постанову слідчого незаконною, оскільки через декілька днів після того, як рішення щодо стягнення з ТОВ «Техно-Бізнес» 22 428 117,60 грн. на користь ПАТ «ЦГЗК», набрало законної сили (25.11.2020) засновниками (учасниками) ТОВ «Техно-Бізнес було прийнято рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, ніяких коштів на користь ПАТ «ЦГЗК» не перераховано.

23 грудня 2020 року Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження № 63992073 та здійснено заходи щодо встановлення місцезнаходження майна та рахунків ТОВ «Техно-Бізнес», але відповідно до відомостей виконавчого провадження на будь-які постанови державного виконавця керівник ТОВ «Техно-Бізнес» не реагував, та не було виявлено його рахунків.

22 лютого 2021 року ТОВ «Техно-Бізнес» було здійснено перереєстрацію місцезнаходження без повідомлення державного виконавця.

25 лютого 2021 року державним виконавцем Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_4 було винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 63992073 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у зв`язку зі зміною місця реєстрації боржника.

01 березня 2021 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_5 була розглянути постанова начальника відділу ОСОБА_6 про перевірку виконавчого провадження від 01.03.2021 щодо примусового виконання наказу № 876/26/20 від 17.12.2020, після чого скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника від 23.12.2020, постанову про арешт коштів боржника від 24.12.2020, та відповідно до повідомлення державного виконавця ОСОБА_5 , наказ № 876/26/20 від 17.12.2020 виданий Центральним апеляційним господарським судом про стягнення з ТОВ «Техно-Бізнес» на користь ТОВ «Техно-Бізнес» 22 428 117,60 грн. штрафу за порушення умов договору № 483-52-10 від 04.04.2013; 25 500 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом, 1051 грн. судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі відсутнє посилання на рішення Постійно діючого Регіонального третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» № 14/126К-15 від 05.06.2020, на підставі якого видано виконавчий документ, та не відповідає вимогам п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій та зазначено різні види стягнень, не зазначено в якій саме частині необхідно виконати рішення, чим порушено ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, ПАТ «ЦГЗК» було оскаржено вищевказані дії державного виконавця ОСОБА_5 та начальника Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_6 до Центрального апеляційного господарського суду, та ухвалою від 23.03.2021, яка залишена без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.08.2021, було визнано протиправними дії посадових осіб Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та скасовано постанову начальника відділу про перевірку виконавчого провадження № 63992073 в частині зобов`язання державного виконавця ОСОБА_5 скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та всі похідні від неї постанови, а також зобов`язання повернути наказ № 876/26/20 від 17.12.2020 стягувачу без прийняття до виконання; скасовано постанови державного виконавця ОСОБА_5 про скасування постанов прийнятих в ході виконання наказу № 876/26/20 від 17.12.2020.

Також, ПАТ «ЦГЗК» оскаржувався запис про припинення реєстрації ТОВ «Техно-Бізнес» шляхом добровільної ліквідації, та постановою Центрального апеляційного господарського суду, яка набрала законної сили 28.10.2021, позов ПАТ «ЦГЗК» задоволено, скасовано державний реєстраційний запис про припинення ТОВ «Техно-Бізнес».

Заявник вважає, що рішення суду у справі № 876/26/20, яке не виконується ТОВ «Техно-Бізнес» винесено саме на користь ПАТ «ЦГЗК» і ухилення від його виконання завдало істотної шкоди ПАТ «ЦГЗК», яке є потерпілим від кримінального провадження.

Представник заявника, слідчий СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень частини 5 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000106 від 20.03.2021 за ч. 2 ст. 382 КК України, за заявою ПАТ «ЦГЗК» щодо ухилення власника ТОВ «Техно-Бізнес» ОСОБА_7 від виконання судового рішення, яке набрало законної сили, а саме: ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2020 у справі № 876/26/20, яка набрала законної сили 25.11.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2020 у справі № 876/26/20, стягнено з ТОВ «Техно-Бізнес» на користь ПАТ «ЦГЗК» 22 428 117,60 грн. штрафу за порушення умов договору № 483-52-10 від 04.04.2013 (на капітальний ремонт секції тепловозу 2 ТЕ10М в об`ємі КР-2); 25 500 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом; та 1051 грн. судового збору.

26 жовтня 2021 року представник ПАТ «ЦГЗК» звернувся до старшого слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про залучення ПАТ «ЦГЗК» в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000106 від 20.03.2021 за ч. 2 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 04.11.2021, відмовлено представнику ПАТ «ЦГЗК» у визнанні потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженню, у зв`язку з тим, що органом досудового розслідування здобуто достатні та об`єктивні відомості про те, що діями ТОВ «Техно-Бізнес» в особі його службових осіб не завдано ПАТ «ЦГЗК» моральної, фізичної або майнової шкоди кримінальним правопорушенням, яке на думку заявника мало місце, а безпосередньо з боку ПАТ «ЦГЗК» чи інших осіб об`єктивні та безпосередні відомості слідству не надано. Достовірно та об`єктивно встановлено, що з боку службових осіб ТОВ «Техно-Бізнес» не вчинялися діяння з умисного невиконання або перешкоджання виконанню ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2020 у справі № 876/26/20, яке набрало законної сили 25.11.2020, а також виданого 17.12.2020 Центральним апеляційним господарським судом на її виконання наказу.

Відповідно до положень чч. 1-3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
При цьому ч. 5 ст. 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
У даному контексті слід зауважити, що «очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження та внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.
При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.
Причинний зв`язок має місце лише тоді, коли діяння виступає необхідною умовою, без якої неможливе настання наслідку. З цього випливають такі вимоги: причина (діяння) у часі повинна передувати наслідку; причина (діяння) не лише повинна передувати наслідку в часі, але і викликати його; причинний зв`язок має місце лише у разі, коли діяння є головною, визначальною умовою (фактором) настання суспільно небезпечного наслідку, тобто діяння слід розглядати як головну умову (причину) настання наслідків, якщо без нього суспільно небезпечні наслідки не настали б; діяння перебуває в причинному зв`язку з наслідком, якщо воно з неминучістю викликає настання цього наслідку.
Також наведена норма процесуального закону є загальною та не пов`язує набуття статусу потерпілого в кримінальному провадженні з певним розміром чи ступенем тяжкості завданої фізичній особі шкоди незалежно від її виду. Разом з тим при визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути спричинена особі безпосередньо кримінальним правопорушенням, а також враховувати, що факт заподіяння такої шкоди може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду.
Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт, зокрема, наявність події кримінального правопорушення, шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву, а також причинний зв`язок між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою.
При цьому для визнання особи потерпілим достатньо спричинення їй якогось одного із перелічених видів шкоди, хоча кримінальне правопорушення, як правило, спричиняє кілька видів шкоди, оскільки, зокрема, і фізична, і моральна шкода тісно між собою пов`язані.
Водночас вказана норма закону передбачає для набуття особою статусу потерпілого одночасної сукупності таких умов як завдання їй злочином відповідної шкоди та подання заяви про вчинення щодо неї злочину або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проаналізувавши встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що постанова слідчого ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим від 04.11.2021, є безпідставною, оскільки останнім не враховано, що кримінальне провадження № 0000106 від 20.03.2021 за ч. 2 ст. 382 КК України розпочато на підставі заяви ПАТ «ЦГЗК», у зв`язку з ухиленням ТОВ «Техно-Бізнес» від виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2020 у справі № 876/26/20, яке набрало законної сили 25.11.2020, та яким стягнено з ТОВ «Техно-Бізнес» на користь ПАТ «ЦГЗК» 22 428 117,60 грн. штрафу за порушення умов договору № 483-52-10 від 04.04.2013; 25 500 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом; та 1051 грн. судового збору.

Посилання слідчого, як на підставу відмови у визнанні заявника потерпілим на те, що ПАТ «ЦГЗК» не завдано моральної, фізичної, майнової шкоди кримінальним правопорушенням є безпідставним. Щодо посилання слідчого в спірній постанові на достовірне встановлення слідством, що з боку службових осіб ТОВ «Техно-Бізнес» не вчинялися діяння з умисного невиконання або неналежного виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2020 у справі № 876/26/20, яке набрало законної сили 25.11.2020, є передчасним, оскільки у справі триває досудове розслідування та встановлюються обставини на підтвердження або спростування відомостей викладених в заяві ПАТ «ЦГЗК» про вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Враховуючи викладене, наявні підстави для визнання ПАТ «ЦГЗК» потерпілим у кримінальному провадженні № 0000106 від 20.03.2021 за ч. 2 ст. 382 КК України, а постанову слідчого ОСОБА_3 від 04 листопада 2021 року незаконною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу представника приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 04 листопада 2021 року про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000106 від 20.03.2021 за ч. 2 ст. 382 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1