Провадження № 1-в/638/687/21
УХВАЛА
Іменем України

12 жовтня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в дистанційному режимі відеоконференції з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Московського районного суду міста Харкова від 07 вересня 2020 року за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке мотивував тим, що погіршився стан здоров`я його батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутністю, проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 заперечував.
Заслухавши ОСОБА_3 , дослідивши особову справу засудженого, матеріали, витребувані судом з ДУ «Олексіївська виправна колонія», а також клопотання з додатком, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення з наступних підстав.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Московського районного суду міста Харкова від 07 вересня 2020 року за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2018 року у виді шести місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Початок строку відбування покарання 26 грудня 2018 року, кінець строку 26 грудня 2022 року.
Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.12.2018 року. Під час тримання в державній установі «Харківському СІ» вимоги режиму тримання не порушував, дисциплінарні стягнення не мав, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.
З 10.06.2021 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». За період відбування покарання вимоги режим відбування покарання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. Норм санітарії та особистої гігієни дотримується, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, намагається підтримувати охайний зовнішній вигляд.
Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки на виробництві та відділенні соціально-психологічної служби.
Відповідно до ст. 110,113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки.
Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.
Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально- корисну активність в організації їх роботи, до складу ради колективу засуджених відділення соціально-психологічної служби не входить, на профілактичному обліку не перебуває.
За весь період відбування покарання характеризується посередньо.
Вказані обставини підтверджуються характеристикою засудженого ОСОБА_3 від 22 вересня 2021 року.
Відповідно до довідки про стягнення та заохочення ОСОБА_3 , виданою адміністрацією державної установи 22 вересня 2021 року, засуджений заохочень та стягнень не має.
Згідно з довідкою помічника начальника установи з ЗЗПтаТА ОСОБА_5 від 22 вересня 2021 року засуджений ОСОБА_3 на оплачувані роботи не виводився.
Згідно з ч. 2 ст. 67 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року зазначено, що суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у характеристиках на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в Установі або не отримує заробіток (особисте небажання, чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).
Судовим розглядом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 за весь час відбування покарання характеризується посередньо, на оплачувані роботи не виводився, заохочень не має, що не може свідчити про його сумлінну поведінку та ставлення до праці, яке доводить його виправлення.
З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, суд прийшов до висновку про залишення подання без задоволення.
Керуючись ст.ст.537 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Московського районного суду міста Харкова від 07 вересня 2020 року за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 12 жовтня 2021 року о 17 год 10 хв.

Суддя ОСОБА_1