Номер провадження: 11-кп/813/325/22
Номер справи місцевого суду: 511/1764/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.02.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Роздільна Одеської області, освіта базова середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.09.2020 за ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України у кримінальному провадженні №0000432, внесеного до ЄРДР 25.07.2020 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції
Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.02.2021 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Суд вирішив на підставі ст. 70 ч.4 КК України вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.09.2020 року, відносно ОСОБА_7 виконувати самостійно. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 25.07.2020 року. Також вироком вирішено питання заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим за те, що він 25.07.2020 року близько 02.35 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою влаштування на нічліг, прибув до домоволодіння ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_3 .
Зайшовши в будинок через незачинені на запираючий пристрій двері, ОСОБА_7 пройшов до приміщення кухні, де спала власниця будинку ОСОБА_8 . В цей момент у обвинуваченого виник умисел, направлений на зґвалтування потерпілої ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, ОСОБА_7 25.07.2020 близько 02.40 годин знаходячись в кухні будинку по АДРЕСА_3 , підійшов до ліжка, на якому лежала потерпіла ОСОБА_8 , та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, нехтуючи правом на статеву свободу, статеву недоторканість, волю, честь і свободу особи, з метою задоволення власної статевої пристрасті, з мотивів сексуального характеру, сів зверху на ОСОБА_8 та наніс їй декілька ударів кулаками в обличчя, чим подолав опір останньої. В результаті вказаних дій ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забито-рваної рани правої надбрівної дуги, поодиноких синців і саден переважно у ділянці правої половини обличчя, які згідно з критеріями «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Подолавши застосуванням насильства волю потерпілої ОСОБА_8 чинити опір, ОСОБА_7 , утримуючі потерпілу рукам вчинив відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та анальним проникненням в тіло без добровільної згоди потерпілої (зґвалтування) за допомогою власних геніталій.
Зазначені дії обвинуваченого суд першої інстанції кваліфікував за ч.1 ст.152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
На вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації його дій вважає призначене покарання за вироком відносно обвинуваченого занадто суворим та таким, що підлягає зміні.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що він визнав себе винним, повністю жалкує за скоєне, брав участь у всіх слідчих діях, розуміє про негативні наслідки скоєного.
На підставі викладеного, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та зменшити строк призначеного йому покарання.
Позиції учасників судового розгляду
Потерпіла ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Враховуючи вищезазначене, вислухавши думки обвинуваченого та прокурора, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілої та захисника, враховуючи їх належне повідомлення та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності потерпілої та захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив розгляд справи провести за відсутності захисника, при цьому підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Оскільки вирок суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій ніким не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє вирок суду у цій частині.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки сторони у кримінальному провадженні не оспорюють фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом 1-ої інстанції за ч.1 ст.152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням у тіло іншої особи, з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтоване застосування надто суворого покарання, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; врахував вимоги частини другої статті 50, статті 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого відноситься до особливо тяжких злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до статті 66 КК України суд першої інстанції вважав його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , відповідно до статті 67 КК України, судом першої інстанції було визнано вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Також при призначенні покарання суд першої інстанції врахував висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді від 02.12.2020 року (т.1 а.п. 70-74) відповідно до якого виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, а також особу обвинуваченого, його вік, наявність судимості, за вчинення корисливого злочину, за місцем проживання характеризується негативно як особа, що зловживає спиртними напоями, ніде не працює, в суспільних місцях поводить себе неадекватно, краде, про що до сільської ради неодноразово надходили скарги від односельців, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не має сім`ї та утриманців.
За таких обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, мету покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.152 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки яке в свою чергу є мінімальним покаранням в межах санкції статті.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з огляду на встановлені обставини, оцінюючи їх в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів буде призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.152 КК України.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що усі доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Крім того, апеляційний суд враховує, що злочин, який вчинений ОСОБА_7 , є суспільно небезпечним злочином, який зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них злочинних дій з боку суб`єктів, які вчиняють злочини. Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як життя і здоров`я людини, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність. Відповідно до ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Статева недоторканність це захищеність особи, яка досягла статевої зрілості, від посягання на її право самостійно вирішувати питання про своє статеве життя.

Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.02.2021 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4