Справа № 643/6505/21
Провадження № 1-кп/643/991/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001534 від 05.12.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит, Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, має сина 6 років, доньку 12 років, з вищою освітою, працюючого водієм в ТОВ «ЮТРІ», раніше не судимого, який зареєстрований: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2020, приблизно о 15:00 ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «ГАС 715Х», р.н. НОМЕР_1 , на якому рухався по пр. Тракторобудівників зі сторони вул. Валентинівської в напрямку вул. Г. Праці у м. Харкові зі швидкістю 50 км/год.
Під час руху по вище вказаному проспекту, (на території Московського району), діючи необережно, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, чим грубо порушив вимоги п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого:
18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась по не регульованому пішохідному переході (зебрі) з право наліво, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження та буда доставлена в КНП «ХКЛШНМД ім. проф. Мещанінова О.І.».
Згідно з висновком судово -медичної експертизи № 12-14/94-А/21 від 27.02.2021, пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок ДТП отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки, крайового перелому внутрішнього надвиростку лівої стегнової кістки, а також перелому надвиросткового підвищення лівої великогомілкової кістки.
Порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 виразилися в тому, що він керуючи технічно справним автомобілем «ГАС 715Х», р.н. НОМЕР_1 , при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу (зебри), по якому з право на ліво рухалась пішохід ОСОБА_6 , не зменшив швидкість, та не зупинився, щоб дати дорогу даному пішоходу, допустив на неї наїзд що спричиненні вищевказані наслідки.
Дії водія ОСОБА_4 , згідно з висновками судових автотехнічних експертиз № СЕ-19/121-21/5649-ІТ від 19.03.2021, № СЕ-19/121-21/5924-ІТ від 22.03.2021, перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.
Визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, не оспорювання ним фактичних обставин справи дозволили суду зі згоди всіх учасників судового розгляду не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.
Суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом вивчалась особистість ОСОБА_4 та встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює водієм.
Обвинуваченим ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у його відношенні на підставі положень ст.46 КК України, оскільки він примирився із потерпілою і повністю відшкодував їй завдані збитки.
Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання свого підзахисного і також прохав закрити провадженні у справі на підставі доводів, викладених у клопотанні.
Потерпілою ОСОБА_7 подано до суду заяву про примирення з обвинуваченим, в якій зазначено, що вона жодних претензій до обвинуваченого з приводу дорожньотранспортної пригоди не має. Матеріальна та моральна шкода відшкодована в повному обсязі. У зв`язку з викладеним, просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрити у зв`язку із примиренням.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Наслідки звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження учасникам судового розгляду судом були роз`яснені.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, виходячи з наступного.
Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України якщо відповідні обставини виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, відповідно до ч. 2 ст. 12 вказаного Кодексу відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Як вбачається з роз`яснень, викладених в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілою та відшкодував завдані їй збитки, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.
Положення ст. 46 КК України містять виключний перелік умов, за яких обвинувачений має бути звільнений від кримінальної відповідальності, який розширеному тлумаченню не підлягає.
Потерпілою в даному кримінальному провадженні визнана ОСОБА_6 .
Норми ст. 46 КК України не містять будь-яких додаткових умов або застережень щодо неможливості її застосування до злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, в разі наявності визначених ст. 46 КК України підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Аналогічні правові позиції висловлені Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 22.09.2011 року, 04.09.2012 року, 18.09.2012 року.
Так, судом касаційної інстанції у вказаних вище ухвалах, зокрема, зазначено, що враховуючи те, що ст. 46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочину за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, посилання на об`єкт злочину має значення лише для встановлення самого складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, і при застосуванні ст. 46 КК України значення немає (ухвала від 22.09.2011 року). Спричинення злочином шкоди також інтересам суспільства, яку неможливо усунути, знаходиться поза предметом регулювання підстав для закриття справ у зв`язку з примиренням винного у злочині з потерпілим, адже кримінальний закон вирішення долі кримінальної справи таким чином пов`язує лише з волевиявленням з боку згаданих осіб. Крім того, склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК, має місце лише тоді, коли шкоду завдано саме потерпілому (тілесне ушкодження середньої тяжкості) і про жодну іншу шкоду в диспозиції цієї частини статті не йдеться (ухвала від 04.09.2012 року). Зміст ст. 46 КК України свідчить, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише такий злочин невеликої тяжкості, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, матеріальна, або фізична шкода і яка визнана потерпілою відповідно до ч. 2 ст. 49 КПК України. Оскільки кримінальна відповідальність особи за ч. 1 ст. 286 КК України настає у разі порушення нею правил безпеки руху й експлуатації транспорту тільки за умови, якщо в результаті цих порушень настали суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння особі тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та наявності причинного зв`язку між діянням та цими наслідками, наявні підстави для застосування положень ст. 46 КК України та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим (ухвала від 17.02.2012 року).
Враховуючи вказані вище положення законодавства України, правові позиції Пленуму Верховного Суду України, судів касаційної інстанції, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов заявлено не було.
Питання про процесуальні витрати в загальному розмірі 3594 грн. 73 коп., пов`язані з проведенням експертиз, суд вирішує у відповідності до вимог ст. 124 КПК України, згідно яких вказані витрати стягуються з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази суду не надавалися.
На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 284-286, 288, 314, 369-372 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 3594 грн. (три тисячі п`ятьсот дев`яносто чотири гривні) 73 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1