ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/287/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду 27 жовтня 2021 р. апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 20 липня 2021 р. про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001631 від 06 липня 2020 р. про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору.

Ухвала мотивована тим, що причиною повернення прокурору обвинувального акту є наявні у ньому недоліки та істотні порушення норм Кримінального процесуального кодексу України, які мають бути усунуті лише органом досудового розслідування, а саме встановлення належного місця проживання потерпілих, а також належного формулювання обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 .

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 20 липня 2021 р., направити обвинувальний акт із додатками в той же суд на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

На думку прокурора, обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 містить анкетні відомості кожного потерпілого, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , в тому числі і адресу проживання, яка встановлена зі слів потерпілих.

Як стверджує прокурор, повернення обвинувального акту прокурору з цієї підстави суперечить вимогам ч. 5 ст. 28 КПК України, відповідно до якої кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду або було закрите.

З приводу підстави повернення прокурору обвинувального акта, яку судом зазначено в ухвалі, а саме неналежного формулювання обвинувачення та кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України, прокурор зауважує, що питання кваліфікації дій обвинуваченого суд вирішує при ухваленні вироку, як це передбачено ст. 368 КПК України, відповідно до якої, окрім інших питань, суд повинен вирішити, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Вказує, що під час підготовчого судового засідання від обвинуваченого та від його захисника не надходило клопотань, в яких зазначено, що їм не зрозуміло суть обвинувачення.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті на адресу Тернопільського апеляційного суду від обвинуваченого ОСОБА_10 надійшло клопотання, в якому останній просить провести розгляд апеляційної скарги прокурора у його відсутності, у зв`язку із поганим станом здоров`я. Зазначає, що його інтереси в суді представлятиме його захисник адвокат ОСОБА_12 .

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за можливе клопотання обвинуваченого задовольнити, провести розгляд апеляційної скарги прокурора у відсутності обвинуваченого ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Системний аналіз приписів ч. 4 ст. 110 та п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України свідчить, що єдиною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність вказаного процесуального рішення вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складання та затвердження.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

На думку колегії суддів, за даними кримінального провадження, зокрема, обвинувального акту щодо ОСОБА_10 прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, в частині як формулювання обвинувачення, так і правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Зокрема, посилання суду на неконкретність формулювання висунутого ОСОБА_10 обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого не можуть бути безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки цим самим суд на стадії підготовчого судового засідання фактично вдався до оцінки висунутого обвинувачення, що має здійснюватися під час судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції, щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України в цій частині, є хибним, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що питання кваліфікації дій обвинуваченого суд вирішує при ухваленні вироку, як це передбачено ст. 368 КК України, є слушними.

Однак це не спростовує того факту, що сам висновок місцевого суду про повернення обвинувального акта в частині недотримання вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, є правильним.

Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) і всі ці дані повинні бути повно та належним чином встановлені.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та обвинувального акту, ані слідчим, ані прокурором не дотримано вимоги ст. 291 КПК України при його складанні, оскільки обвинувальний акт не містить достовірних відомостей про фактичне місце проживання потерпілих ОСОБА_8 , який не проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ФОП ОСОБА_11 , який не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , вказаними в обвинувальному акті, точного місця їх перебування не встановлено, що перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання та призначенню судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_11 неодноразово виклись судом за адресами, вказаними в обвинувальному акті, зокрема: 22 лютого, 12 березня, 08 квітня, 14 травня, 09 червня, 20 липня 2021 року, однак всі поштові відправлення повернулись до суду недоставленими за закінченням терміну зберігання.

Доводи прокурора про те, що у обвинувальному акті викладено відомості про місце проживання потерпілих, які були відомі на час проведення досудового розслідування, і вказана в обвинувальному акті адреса потерпілих ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_11 є дійсною, спростовуються під час перевірки матеріалів кримінального провадження, оскільки відомості про вручення потерпілим копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування відсутні, доказів реєстрації місця проживання потерпілих стороною обвинувачення не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в обвинувальному акті не зазначено достовірних відомостей про точне місце проживання потерпілих ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_11 , що є порушенням вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки органом досудового розслідування належним чином не було встановлено місця реєстрації потерпілих, інформації щодо їх перебування та можливості з`явитись на судові виклики, не надано суду жодних відомостей про причини, які б перешкоджали явці потерпілих, що змушувало суд постійно відкладати судове засідання і унеможливлювало розгляд цієї справи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками місцевого суду, що неявка потерпілих унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки це є перешкодою суду в подальшому ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно вказав на це порушення закону як на обставину, що перешкоджає вирішенню всіх питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, та проведенню судового розгляду, і обґрунтовано постановив ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору.

Отже, ухвала суду про повернення прокурору обвинувального акту в частині недотримання вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України є законною та обґрунтованою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора в цій частині відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, як про це вказує прокурор, під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Підстав для скасування судового рішення, як про це ставиться питання прокурором в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 , - відмовити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001631 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді