Провадження №1-в/127/683/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берислав Херсонської області, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннє 07.03.2017 року Нетішинським міським судом Хмельницької області, з урахуванням вироку Апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2017 року за ч. 2 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представників Державної установи «Вінницька

виправна колонія (№86)» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", відбув 3/4 частини покарання, характеризується позитивно, заохочувався адміністрацією установи, був працевлаштований, працював в котельні, а в літній період був переведений на вугільний брекет. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що деякий час в установі був працевлаштований, оскільки заробітну плату не виплачували, надалі не працював, однак виконував ремонтні роботи на безоплатній основі. Також в установі виконував обов`язки днювального, однак період вказати не може. Має заохочення від адміністрації установи, стягнення не накладалися. Адміністрацією установи йому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням. Просить суд врахувати його стан здоров`я. Вважає, що став на шлях виправлення. Просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 просив клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав. Крім того, пояснив, що засуджений під час відбування покарання деякий період був працевлаштований, також виконував в установі ремонтні роботи на безоплатній основі. На даний час виконує обов`язки днювального, характеризується позитивно, протягом відбування покарання заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався тривалий час. Зазначив, що згідно ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а саме те, що він став на шлях виправлення. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення. Просив клопотання задовольнити та замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що засуджений виконує обов`язки днювального, характеризується посередньо, має два заохочення, дисциплінарних стягнень не було. 06.08.2019 року комісією установи засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення. Просив у задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання засудженого. Зазначив, що як вбачається з характеристики, яка міститься в особовій справі засудженого, він характеризується посередньо, не працевлаштований, заробітну плату не отримує. Комісією установи засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення. При вирішенні даного клопотання слід враховувати весь період відбуваня покарання. Засуджений має протягом всього строку відбування покарання доводити своє виправлення, а не в окремі періоди. Однак, засуджений тривалий час працевлаштований не був. Вважає, що не доведено, що засуджений став на шлях виправлення, а тому в задоволенні клопотання просив відмовити.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, востаннє 07.03.2017 року Нетішинським міським судом Хмельницької області, з урахуванням вироку Апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2017 року за ч. 2 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

Ухвалою Нетішинського міського суду Херсонської області від 10.08.2017 року зараховано засудженому ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.10.2016 року по день набрання вироком законної сили включно.

Вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2017 року набрав законної сили та звернутий до виконання.

Згідно статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Як вбачається з матеріалів клопотання та з оглянутої в судовому засіданні особової справи засудженого, початок строку покарання рахується з 07.03.2017 року, кінець строку покарання - 20.01.2023 року.

На даний час засуджений відбув більш ніж 2/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст. 82 КК України.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 08.04.2019 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)".

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 від 13.01.2022 року, яка була надана представником установи в судовому засіданні, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується посередньо. Адміністрацією установи два рази заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Виконує обов`язки днювального відділення СПС, покладені завдання намагається виконувати вчасно та потребує контролю за якістю їх виконання. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, однак потребує додаткового контролю за їх виконанням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться із розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеко праці. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки. Залучений до програми диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення", однак активної участі у її реалізації не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Участь у роботі в самодіяльних організаціях не бажає. Заборгованості за виконавчими листами не має. Соціально-корисні зв`язки не підтримує. На профілактичному обліку не перебуває. Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення визначеної з використанням підсистеми "КАСАНДРА" Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, у засудженого ОСОБА_3 встановлено середній рівень ризику (224 балів).

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, 09.11.2018 року комісією державної установи "Голопристанська виправна колонія (№7)" прийнято рішення перевести засудженого до дільниці соціальної реабілітації, а 17.12.2018 року на підставі постанови начальника державної установи "Голопристанська виправна колонія (№7)" засудженого ОСОБА_3 було переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації.

Крім того, 06.08.2019 року адміністрація установи «Вінницька виправна колонія (№86)» розглядала питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, однак засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

06.10.2020 року адміністрація установи розглядала питання про умовно-дострокове звільнення, однак засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 був неодноразово засуджений, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини.

Як вбачається з довідки про наявність стягнень та заохочень від 13.01.2022 року, яка була надана представником установи в судовому засіданні, за весь період відбування покарання засуджений мав два дисциплінарних стягнення, які на даний час погашені, та чотири заохочення.

Крім того, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 залучався до робіт в майстерні, виконував в установі ремонтні роботи на безоплатній основі, на даний час непрацевлаштований з власних переконань, характеризується посередньо.

Як вбачається з довідок про працевлаштування, засуджений був працевлаштований в квітні-травні 2021 року, за період відбування покарання в попередній установі виконання покарань також тривалий час працевлаштований не був.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Наявність заохочень, застосованих адміністрацією установи до засудженого, не доводить того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього строку відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про заміну засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -
У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Суддя