Справа № 362/5811/19
У Х В А Л А

10.09.2021 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 263 ч.1 КК України, відносно якого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Білолоцерківського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 263 ч.1 КК України. Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжений ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13 вересня 2021 р.

Завершити судовий розгляд цього кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого, визначеного ухвалою суду не надається можливим з поважної причини, оскільки прокурором не забезпечено прибуття у судове засідання свідка обвинувачення, на допиті якого він наполягає та заявлення прокурором клопотання про відкладення судового засідання для надання часу для його підготовки до надання суду письмових доказів обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 331 ч.3 КПК України судом на обговорення учасників судового зсідання винесено питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор вважає доцільним продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів. Зазначив, що він обвинувачується у вчинені умисних особливо тяжкого і тяжкого злочинів, відносно нього продовжують існувати ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, він може переховуватися від суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має постійного місця роботи, проживання в Україні, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам, забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Обвинувачений, захисник заперечують проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого. Зазначили, що він тривалий час утримується під вартою, прокурором не доведено продовження існування ризиків на які він посилається. Не надані докази на підтвердження продовження існування ризиків, на які він посилається. Зазначили, що прокурором протягом тривалого часу не надаються суду докази, що слугує підставою відкладення судових засідань. Просять змінити стосовно обвинуваченого запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт. Також зазначили, що він має місце проживання у м. Біла Церква, що підтверджується наданими документами власником житла, а саме договором оренди квартири.

Суд вислухавши учасників судового засідання вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 слід продовжити строк тримання під вартою оскільки він згідно обвинувального акта обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжкого і тяжкого злочинів, не має в Україні постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що є не є стримуючим фактором його поведінки. Наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, встановлені та врахований слідчим суддею на стадії досудового розслідування, судом при застосуванні, продовженні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд при прийнятті рішення зважає на вагомість досліджених судом доказів, наданих стороною обвинувачення щодо обгрунтуваності висунутого проти ОСОБА_7 кримінального обвинувачення.

Також суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, зв`язок з Україною, суворість покарання за злочини, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується (від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна), як елементи оцінки зазначених ризиків, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_7 та можливості його уникнути.

Вищевказане дає суду підставу вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Суд не знаходить підстав при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати також заставу, зважаючи на те, що відповідно до вимог ст. 183 ч.4 п.1 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням погрози застосування насильства.

При цьому суд зазначає, що згідно обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

Суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 із тримання під вартою на інший більш м`який, у т.ч. домашній арешт, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Суд зазначає, що надані стороною захисту документи, щодо наявності у нього місця проживання, не спростовують вищезазначені обставини та не є такими, що знижують чи усувають існування вищезазначених ризиків стосовно обвинуваченого.

Суд зазначає, що стороною захисту не надані суду документи про неможливість утримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я.

Суд визнає, що справжні інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_7 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

Водночас суд зазначає, що поведінка прокурора як учасника кримінального провадження, спосіб здійснення ним своїх повноважень при підтриманні обвинувачення, явно та очевидно порушують розумні строки надання прокурором доказів сторони обвинувачення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,331,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 днів, до 08 листопада 2021 р.

У задоволенні клопотання захисника, обвинуваченого про відмову у задоволенні клопотання прокурора стосовно ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміні запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Звернути увагу сторони обвинувачення на порушення розумності строку надання доказів обвинувачення суду.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в порядку і строки, передбачені ст. 395 КПК України.

Судді

Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3