У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

встановив:

25.10.2021 до слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене прокурором, в якому останній просить накласти арешт на вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 4 (чотири) системні блоки марки «HP» з серійними номерами: CZC050DMS8, CZC1070P06, CZC041FDS, CZC139CYQ0, 4 (чотири) монітори марки «SAMSUNG» моделі «S22D300NY» з серійними номерами: OAZTHLLJ203694A, OAZTHLLJ202267X, OAZTHLLJ301206A, OAZTHLLJ203596Y.

В обґрунтування заявленого слідчий посилається на необхідність збереження вищевказаних предметів як речових доказів у кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглянути таке без його участі.

Власник майна та/або його представник в судове засідання не з`явився.

На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України, фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

З витягу з ЄРДР видно, що слідчим відділом відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000461 від 23.10.2021, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 203-2 КК України.

З протоколу огляду місця події від 22.10.2021 з`ясовано, що заступником начальника ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в З/о ОСОБА_5 на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке надійшло від ГО «Доста», в присутності понятих, за участі представника володільця приміщення ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проведено огляд приміщення ФОП ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено 4 (чотири) системні блоки марки «HP» з серійними номерами: CZC050DMS8, CZC1070P06, CZC041FDS, CZC139CYQ0, 4 (чотири) монітори марки «SAMSUNG» моделі «S22D300NY» з серійними номерами: OAZTHLLJ203694A, OAZTHLLJ202267X, OAZTHLLJ301206A, OAZTHLLJ203596Y.

Вказані предмети за постановою слідчого від 23.10.2021 визнано речовими доказами.

В розглядуваному клопотанні як мету накладення арешту слідчий зазначає необхідність збереження вилучених під час обшуку предметів як речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати серед іншого правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку

З огляду на вказане слідчий суддя констатує, що 25.10.2021 слідчим суддею постановлено ухвалу, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проведено 22.10.2021, у зв`язку з відсутністю у органу досудового розслідування невідкладної підстави для проникнення до приміщення та відсутністю добровільної згоди власника вказаного приміщення, або володільця такого, для проникнення.

За положенням ч. 2 ст. 233 КПК України, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

За ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В силу положень ч. 2 ст. 233 КПК України, вилучені під час обшуку від 22.10.2021 предмети, є недопустимими доказами, оскільки їх вилучення відбулося під час слідчої (розшукової) дії, проведеної з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, наслідком чого було постановлення слідчим суддею ухвали від 25.10.2021, якою відмолено в узаконенні такої.

Таким чином, вилучені під час обшуку від 22.10.2021 предмети, є недопустимими доказами, і відповідно законні підстави для накладення арешту на майно (збереження речових доказів) у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту, у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених ст.ст. 170-173 КПК України, для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт, вилучених під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 4 (чотирьох) системних блоків марки «HP» з серійними номерами: CZC050DMS8, CZC1070P06, CZC041FDS, CZC139CYQ0, 4 (чотирьох) моніторів марки «SAMSUNG» моделі «S22D300NY» з серійними номерами: OAZTHLLJ203694A, OAZTHLLJ202267X, OAZTHLLJ301206A, OAZTHLLJ203596Y, відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1