Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

15.02.2022 Київ
Подільський районний суд міста Києва в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду в м. Києві клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0001563 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України
в с т а н о в и в:
В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 0001563 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України: ризик переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати його підзахисному ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Адвокат ОСОБА_5 звернув увагу суду, що ризики, вказані в клопотанні, ґрунтуються на припущеннях. Захисник висловив позицію щодо можливої подальшої оренди його підзахисним квартири в м. Києві. Також ОСОБА_5 повідомив суду, що з ОСОБА_7 ще не припинені трудові відносини.
Обвинувачений ОСОБА_7 також просив суд застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту та наполягав на тому, що ОСОБА_6 під час діянь, про які вказано в обвинувальному акті, спав.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив суд застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Додатково захисником для огляду надано суду характеризуючі дані на його підзахисного: копії свідоцтва про народження доньок 2007 та 2008 року народження; довідки про стан здоров`я матері, яка потребує стороннього догляду; характеристики з місця роботи та місця проживання. Захисник ОСОБА_4 наголошував на тому, що його підзахисний має місці соціальні зв`язки.
Обинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора з тих мотивів, що він жодного злочину не вчиняв, прокурором в клопотанні викладені неправдиві дані.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року по даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 17 лютого 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Метою і підставою продовження строку тримання обвинуваченим під вартою є запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого тощо (ст. 178 КПК України).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26 липня 2001 року) закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення від 21 червня 1991 року).
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали, враховуючи конкретні обставини справи та осіб обвинувачених, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки на даний час є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд не вбачає підстав для застосування.
Суд вважає, що утримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою буде сприяти забезпеченню виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні у розумні строки.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікацій дій обвинувачених, суд на виконання вимог ст. 178 КПК України враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважаючи, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки і запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду та впливати на потерпілого, на даній стадії кримінального судочинства в якості запобіжного заходу обвинувачених належить утримувати під вартою.
З вказаних мотивів суд приходить до висновку про доцільність продовження строку застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою і відсутність підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. Надані характеризуючі дані щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не дають підстави суду дійти висновку щодо можливості зміни обраного йому раніше запобіжного заходу.
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає підстав для визначення застави.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 183 КПК України,
постановив:
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 15 квітня 2022 року включно.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 15 квітня 2022 року включно.
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення, обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали буде проголошений 15 лютого 2022 року о 15.00 год.

Суддя ОСОБА_8