Справа № 541/834/20
Провадження № 1-кп/541/30/2021
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року м. Миргород Миргородський міськрайонний суд Полтавської області ,

в складі:головуючого, судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження № 0000081 від 30.01.2020 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шахворостівка, Миргородського району, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, з базовою середньою освітою, учня Гадяцького вищого професійного училища, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шахворостівка, Миргородського району, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, з базовою середньою освітою, учня Гадяцького вищого професійного училища, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,

з участю сторін та інших учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_10

законного представника обвинуваченого ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2020, близько 20 год 30 хв ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували в приміщенні веранди будинку розташованого по АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_12 .

У цей час до них підійшов ОСОБА_9 та попросив закурити, під час подальшого спілкування між ним та Канциберами виник конфлікт на ґрунті неприязних відносин. У ході сутички у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 раптово виник спільний намір та бажання на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень з мотивів помсти за попередні провокативні та агресивні дії.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, діючи спільно та умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 та захопив його передпліччям під праву руку за шию, позбавивши можливості уникнути побоїв. Після чого, ОСОБА_5 наблизився до потерпілого та спочатку завдав йому почергово кистю правої та лівої рук п`ять бокових ударів в обличчя, а потім завдав іще один удар носком правої ноги в обличчя. У подальшому, після падіння ОСОБА_9 внаслідок ударів спиною на підлогу, ОСОБА_6 завдав йому хаотично п`ять ударів лівою рукою, стиснутою в кулак, в обличчя, груди та верхню ліву частину тулубу, зокрема ребра. Одночасно з цим ОСОБА_5 заподіяв п`ять ударів стопами обох ніг, взутими у взуття, в область ребер потерпілого з ліва.

У бійку втрутився користувач будинку ОСОБА_12 , припинивши побиття ОСОБА_9 .

Вищевказаними спільними умисними та протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи заподіяли ОСОБА_9 заподіяли тілесні ушкодження у вигляді пневмоторакс та емфізема м`яких тканин грудної клітки та шиї зліва, перелом 8-го ребра зліва, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; а також закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні садна обличчя, крововиливи в кон`юнктиву правого очного яблука, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 виним себе в скоєнні інкримінованого їй злочину визнав. Суду пояснив, що 29 січня 2020 року вони святкували день народження його брата ОСОБА_13 в будинку ОСОБА_14 в селі Шахворостівка. Потерпілий ОСОБА_15 прийшов без запрошення і безпідставно схватив за шию його брата. Конфлікт припинив господар будинку та попросив ОСОБА_16 вийти з будинку. Коли останній пішов через деякий час вони вийшли з братом у веранду покурити. ОСОБА_15 повернувся і знову вчинив бійку. Після цього вини з братом почали наности йому удари по обличчю і голові, а коли потерпілий упав по тулубу. Нанесли близько 5 ударів кожен. Цивільний позов не визнає, оскільки потерпілий був ініціатором бійки.

Канцибер ОСОБА_13 відмовився від надання свідчень суду, винним себе в скоєнні злочину визнав. Відповідаючи на запитання повідомив, обставини аналогічні свідченням обвинуваченого ОСОБА_17 . Зазначав, що крім них з братом попотерпілому наніс удар дерев`яним стільцем по спині ОСОБА_18 . В скоєному розкаюється, цивільний позов не визнає, оскільки ОСОБА_19 наносили удари не лише вони з братом.

Винність в скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтверджується доказами, які є належними та допустимими і узгоджуються між собою.

Свідченнями потерпілого ОСОБА_9 який суду пояснив, що 21 січня 2020 року він разом з ОСОБА_20 зайшли до будинку ОСОБА_14 де знаходилися обвинувачені, господар будинку та його знайома ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . В будинку виник конфлікт і вони з ОСОБА_23 залишили приміщення будинку. Обвинувачені вийшли з будинку і стали курити на веранді будинку. З подвір`я він повернувся на веранду та попросив у обвинувачених закурити. На його прохання ОСОБА_24 його відштовхнув. В результаті поштовху він похитнувся та вдарився головою об одвірки дверей. У відповідь він ударив ОСОБА_13 по обличчю рукою. В цей час ОСОБА_25 схопив його за шию і звалив на підлогу. Після цього коли він знаходився на підлозі обвинувачені продовжили наносили йому удари руками і ногами по тулубу і та по голові. Скільки було ударів він сказати не може. Його побиття припинила ОСОБА_21 , яка вийшла на веранду з кімнати будинку. Після чого ОСОБА_14 сказав, щоб ОСОБА_26 винесли його з будинку. Обвинувачені взявши його за руки та ноги винесли на узбіччя дороги і там залишили. Він знаходився на вулиці до того часу доки його родичі та ОСОБА_23 забрали до будинку та викликали швидку допомогу. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень він периносив значний фізичний біль, перебував на лікуванні, витрачав значні кошти на ліки, був порушений звичний для нього спосіб життя, що завдало йому значної моральної шкоди. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. При призначенні покарання винному покладається на розсуд суду.

Свідченнями свідка ОСОБА_20 , які узгоджуються з поясненнями потерпілого. Свідок стверджував, що незважаючи на те що коли обвинувачені на веранді будинку почали бити потерпілого, його ОСОБА_14 виштовхав на подвір`я і закрив двері, однак через вікно він бачив, що ОСОБА_16 лежав на підлозі, а обвинувачені наносили йому удари по всьому тілові руками та ногами. Він побіг покликати на допомогу. Коли повернувся з родичами потерпілого ОСОБА_15 знаходився на узбіччі дороги поблизу домоволодіння ОСОБА_27 . Після чого викликали швидку допомогу та поліцію.
Свідок ОСОБА_28 пояснив що того дня ОСОБА_29 виповнилося 18 років вони з обвинуваченими у нього вдома мали намір відсвяткувати цю подію. ОСОБА_15 та ОСОБА_23 прийшли до його будинку без запрошення. В кімнаті виник конфлікт з вини ОСОБА_16 , який безпричинно схопив за шию ОСОБА_30 . Після чого він попросив ОСОБА_16 залишити його будинок. ОСОБА_23 забрав потерпілого і вони разом вийшли з будинку. Через деякий час коли він вийшов на веранду будинку побачив що там всі речі розкидані і перевернуті. ОСОБА_15 лежав на підлозі, а обвинувачені наносили йому удари руками і ногами по тілу.
Свідченнями свідка ОСОБА_31 яка підтвердила, що 29 січня 2020 року в будинку ОСОБА_32 вони мали намір привітати з днем народження ОСОБА_30 . Коли прийшов ОСОБА_15 з вини останнього виник конфлікт. Після чого ОСОБА_16 та ОСОБА_23 вийшли з кімнати. Через деякий час з кімнати вийшли обвинувачені. Вона почула шум, гуркіт та вийшовши на веранду побачила що ОСОБА_33 бив руками ОСОБА_34 . Вона весь час не знаходилася на веранді, однак коли почувши гуркіт знову вийшла на веранду ОСОБА_35 лежав на підлозі мокрий. Вона допомогла йому піднятися і вивела на поріг після чого зайшла в кімнату так як думала що інцидент закінчився.
Вищевказані свідчення свідків та потерпілого об`єктивно підтверджуються письмовими доказами дослідженими судом які є належними та допустимими.

Відповідно до Витягу з ЄРДР №0000081 від 30.01.2020 року внесені відомості з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 122 КК України, по факту заподіяння 29.01.2020 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 в будинку ОСОБА_32 в селі Шахворостівка Миргородського району.

Заявою ОСОБА_36 про притягнення до відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які заподіяли йому тілесні ушкодження 29.01.2020 року в будинку ОСОБА_32 в селі Шахворостівка Миргородського району.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 04.03.2020 рокута від 15.04.2020 за участю свідка ОСОБА_20 та доданого до нього відеозапису, свідок продемонстрував механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченими, спочатку ОСОБА_37 тримав потерпілого, а ОСОБА_13 наніс руками 4-5 удари в голову, поті повалили потерпілого на землю продовжували наносити удари ногами ОСОБА_38 в передню частину тулуба, а ОСОБА_39 в ділянку спини близько 5 ударів кожен.

При проведенні слідчого експерименту 23.04.2020 ОСОБА_37 та ОСОБА_40 продемонстрували механізм заподіяння ними тілесних ушкоджень потерпілому, спочатку ОСОБА_40 тримав потерпілого, а ОСОБА_25 наніс руками 4-5 удари в голову, потім коли потерпілий впав на землю продовжували наносити удари ногами ОСОБА_25 в ділянку спини а ОСОБА_13 в передню частину тулуба.

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №54 від 06.03.2020, №73 від 12.03.2020 року, та №140 від 29.04.2020 року і №141від 29.04.2020 відповідно до яких виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді перелому 8-го ребра зліва, пневмоторакс та емфізема м`яких тканин грудної клітки та шиї зліва, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості а також закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні садна обличчя, крововиливи в кон`юнктиву правого очного яблука, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказані тілесні ушкодження могли утворитися 29.01.2020 року, від заподіяння ударів обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за обставин, які повідомив в ході досудового розслідування при проведенні слідчого експерименту та в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_20 .

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження на засадах змагальності і диспозитивності, безпосередньо перевіривши надані суду докази сторони обвинувачення, та сторони захисту проаналізувавши їх в сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що доведена вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в заподіянні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає, скоєння кримінального правопорушення в неповнолітньому віці, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судом не встановлені.

При призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує, що обвинувачені скоїли злочин вперше, ступінь тяжкості вчиненого ними діяння, яке є нетяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, особу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які за місцем проживання характеризуються негативно, за місцем навчання характеризується посередньо, мають постійне місце проживання.

Неповнолітній ОСОБА_6 на обліку у Службі у справах дітей, як такий що опинився в складних життєвих обставинах, чи як дитина позбавлена батьківського піклування не перебував. Відповідно до висновку органу пробації виправлення неповнолітнього ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно досудової доповіді наданої органом пробаціїв становлено,що рівень ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення є середнім, виправлення винного можливе без ізоляції від суспільства.

Суд також враховує ту обставину, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_15 та думку останнього при призначенні покарання, який не наполягав на призначенні суворої міри покарання.

За таких обставин, зважаючи на наслідки які настали в результаті скоєння злочину, думку потерпілого щодо міри покарання, суд приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, що сприятиме досягненню мети виправлення і перевиховання та запобіганню вчинення ними нових злочинів у майбутньому та вважає, що наявні підстави для звільнення винних від відбування покарання.

Статтею 128 ч.5 КПК України передбачено розгляд цивільного позову у кримінальному провадженні за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані КПК, до них застосовуються норми ЦПК України що не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_36 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7783,65 грн., підлягає задоволенню частково в розмірі 7497 грн. 85 коп., який підтверджений належними та допустимими доказами за виключенням суми в розмірі 285грн. 80 коп. оскільки надані касові чеки(а. п. 34) не містять даних про придбання медичних препаратів.

Суд вважає необґрунтованим твердження захисту про безпідставність позовних вимог, оскільки тілесні ушкодження того ж дня потерпілому ОСОБА_19 були заподіяні іншими особами, оскільки в супереч ст. 81 ЦПК України на підтвердження вказаних обставин суду не надані будь-які належні та допустимі докази та враховуючи що цивільним позивачем потерпілим підтверджено належними та допустимими доказами розмір витрат понесений на лікування в зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень 29.01.2020 року які заподіяли обвинувачені.

При цьому суд зауважує, у випадку відшкодування шкоди потерпілому обвинувачені не позбавлені можливості звернутися до інших осіб з вини яких заподіяна шкода здоров`ю потерпілому з вимогою про часткове відшкодування сплачених коштів.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_36 про відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги обставини скоєння злочину, провокаційну, агресивну поведінку потерпілого ступінь вини цивільних відповідачів, тяжкість заподіяного тілесного ушкодження, фізичний біль який переносив потерпілий. З урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає що цивільний позов про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 7000 гривень, відповідно до ст. 23,1167 ЦК України, які необхідно стягнути солідарно з винних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки вони діяли з єдиним умислом направленим на заподіяння тілесних ушкоджень.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Оскільки учасниками кримінального провадження в ході судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу засудженим не заявлялися, суд не вирішує питання обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 2, 7,368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі, строком на 1(один) рік 2(два ) місяці.

На підставіст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі, строком на 1(один) рік.

На підставіст. 75,104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_9 14497 (чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто сім ) грн. 85 коп. на відшкодування шкоди завданої злочином, в тому числі 7497 грн. 85 коп на відшкодування матеріальної шкоди та 7000 гривень на відшкодування моральної шкоди .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в цей же термін, з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженим.

.

Суддя ОСОБА_1