Провадження №1-кп/127/1204/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_7 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець Вінницької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 17.03.2016 року Липовецьким РВ УДМС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:

- 23.09.2015 вироком Немирівського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 190, ст. ст. 70, 72 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.11.2017 року звільненого від покарання на підставі п «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році»,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0007955 від 24.11.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 24 листопада 2015 року, близько 13:00 години, перебуваючи на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , в гостях у ОСОБА_9 , умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з поверхні ліжка належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Sumsung Galaxy S4» моделі «GT-i9500» з чохлом та сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстав» номер НОМЕР_3 , від`єднавши його від зарядного пристрою.

Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 2961,00, оскільки згідно висновку судової товарознавчої експертизи №2234/15-21 від 08.12.2015 ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «Sumsung» серії «Galaxy S4» моделі «GT-i9500» на момент вчинення кримінального правопорушення складала 2961, 00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, суду пояснив, що в листопаді 2015 року він святкував день народження своєї подруги ОСОБА_10 у квартирі, де також була потерпіла ОСОБА_9 . Після святкування, він залишився ночувати в гостях. Вранці, він виявив, що його телефон розрядився, тому попросив телефон у ОСОБА_9 , щоб зателефонувати у власних справах. Після цього брав телефон потерпілої ще кілька разів для здійснення дзвінків. Під час розмови по телефону, він випадково поклав телефон ОСОБА_9 до кишені своєї куртки та поїхав у власних справах. Так як того дня була тепла погода, він зняв куртку, в якій залишився телефон, та поклав її у пакет, тому очевидно не чув викликів.

Згодом йому на телефон телефонувала ОСОБА_11 та просила повернути телефон, проте він повідомив їй, що не брав телефону, оскільки не знав, що випадково забрав його.

Також на його телефон зателефонували з поліції та повідомили про заяву потерпілої про викрадення у неї телефону. Після цих дзвінків, він почав перевіряти свої речі та знайшов в них телефон потерпілої, який був розряджений.

Коли він їхав до м. Вінниці на виклик до поліції, то зідзвонився з ОСОБА_12 та через неї домовився з потерпілою про зустріч, під час якої повернув потерпілій телефон і вибачився. В поліції він пояснював, що така ситуація трапилась через його необережність та мети викрадення телефону у нього не було, оскільки він в цей час був засуджений та був звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком та розумів наслідки порушення умов звільнення від відбування покарання.

Незважаючи на невизнання визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину вина ОСОБА_8 доводиться показаннями свідка, а також іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що в листопаді 2015 року вона з дівчатами винаймала квартиру АДРЕСА_2 . 24.11.2015 вони святкували день народження ОСОБА_10 всю ніч, серед гостей був також ОСОБА_8 , який залишився ночувати у них. Коли вона лягла відпочивати, свій мобільний телефон поставила на зарядку та поклала на ліжку біля своїх ніг. В кімнату зайшов ОСОБА_8 попросив телефон, щоб комусь зателефонувати, на що вона погодилась та дозволила йому зробити дзвінок. Після дзвінка обвинувачений повернув телефон. Згодом ОСОБА_8 знову зайшов в її кімнату, сів на ліжко біля її ніг та сказав, що буде їхати, вона здивувалась чому він не залишається.

Вона заснула, а коли прокинулась, то виявила, що її телефон зник. Вона зателефонувала ОСОБА_13 запитала про телефон, після чого ОСОБА_14 приїхав до них та допомагав шукати телефон, проте вони не знайшли його. Після цього вона сказала, що звернеться до поліції з приводу зникнення її телефону, ОСОБА_14 сказав їй, що якщо телефон не знайдеться, він поверне їй кошти за телефон.

Цього ж дня, близько 18-19 години вона звернулась з відповідною заявою до поліції. Через 2 дні зателефонував ОСОБА_14 та вони зустрілись у м. Вінниці, де він віддав їй її мобільний телефон, який був без чохла та сім-карти, при цьому була присутня ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що 24.11.2015 у неї був день народження, який вона святкувала на у квартирі по АДРЕСА_2 , яку вона винаймала разом з ОСОБА_9 . До них прийшли в гості ОСОБА_16 , а також ОСОБА_17 . ОСОБА_14 з дозволу ОСОБА_9 брав її телефон для здійснення дзвінків. Потім ОСОБА_14 пішов та вони виявили, що мобільний телефон ОСОБА_9 зник. Потерпіла почала шукати свій телефон, проте не знайшла.

Коли ОСОБА_14 повернувся, вони просили його повернути телефон, проте він усе заперечував, обіцяв віддати гроші за телефон. Через деякий час ОСОБА_14 відав ОСОБА_18 телефон на вулиці Юності у м. Вінниці, телефон був вимкнений.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину також доводиться дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 24.11.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_9 просить прийняти міри до невідомої їй особи, яка в період часу з 10:30 до 13:00 години 24.11.2015 року, таємно, шляхом вільного доступу, з тумбочки, яка знаходиться в приміщенні квартири АДРЕСА_2 вчинила крадіжку мобільного телефону марки «Самсунг Гелексі S4» білого кольору, чим завдала їй майнової шкоди в сумі 8000 грн. (т.2 а.с. 17-18);

- даними заяви ОСОБА_9 від 24.11.2015 про надання нею добровільної згоди працівникам поліції на проведення огляду помешкання за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с. 19);

- даними протоколу огляду місця події від 24.11.2015 року, відповідно до якого слідчим в присутності понятих оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 , зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину (т.2 а.с. 20);

- даними заяви ОСОБА_9 від 02.12.2015 про добровільну видачу нею працівникам поліції мобільного телефону марки «Sumsung Galaxy S4» білого кольору для проведення судової товарознавчої експертизи (т.2 а.с. 23);

- даними висновку судової товарознавчої експертизи №2234/15-21 від 08.12.2015 року (з актом про вартість проведення експертизи), відповідно до якого встановлено, що ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «Sumsung» серії «Galaxy S4» моделі «GT-i9500» на момент вчинення кримінального правопорушення (24.11.2015) складала 2961, 00 грн. (т.2 а.с. 26-30);

- даними протоколу огляду речей та предметів від 10.12.2015, відповідно до якого слідчим оглянуто мобільний телефон «Самсунг-Гелексі» та встановлено наявність на ньому пошкоджень (т.2 а.с. 33);

- даними постанови слідчого від 08.12.2015 про визнання мобільного телефону «Самсунг-Гелексі С-4» в корпусі білого кольору речовим доказом в кримінальному провадженні та про передачу телефону на відповідальне зберігання ОСОБА_9 (т.2 а.с. 34).

Проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який фактично вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, оскільки не визнав корисливого мотиву вчинення ним злочину та наявності умислу на викрадення майна, показання потерпілої та свідків, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні вину обвинуваченого у вчиненні злочину доведено повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Суд дійшов такого переконання, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" № 10 від 06.11.2009р., крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для

потерпілого чи інших осіб. Крадіжку потрібно вважати закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Так судом встановлено, що ОСОБА_8 24 листопада 2015 року, близько 13:00 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , в гостях у ОСОБА_9 , непомітно для останньої та інших осіб викрав мобільний телефон марки «Sumsung Galaxy S4» моделі «GT-i9500» з чохлом та сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстав» номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 , вартістю на день вчинення злочину 2961 гривень, що підтверджується як показаннями потерпілої, так і даними протоколу прийняття у неї заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.11.2015 (т.2 а.с. 17-18), даними висновку судової товарознавчої експертизи №2234/15-21 від 08.12.2015 року (т.2 а.с. 26-30), даними заяви ОСОБА_9 від 24.11.2015 про надання нею добровільної згоди працівникам поліції на проведення огляду її помешкання, звідки було викрадено телефон (т.2 а.с. 19), а також даними протоколу огляду місця події від 24.11.2015 року (т.2 а.с. 20).

При цьому в своїх показаннях сам обвинувачений не заперечував того факту, що саме він взяв мобільний телефон потерпілої ОСОБА_9 , який в подальшому їй повернув, що узгоджується з показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_15 в присутності якої було повернуто обвинуваченим телефон потерпілій.

Однак, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення через відсутність у нього умислу на заволодіння телефоном та помилковість залишення телефону у нього за збігом обставин, після здійснення дзвінка з дозволу ОСОБА_9 , суд вважає намаганням обвинуваченим висвітлити фактичні обставини справи у вигідному для себе світлі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки такі показання обвинуваченого спростовуються як показаннями потерпілої, яка повідомила що обвинувачений після здійснення дзвінка повернув телефон на місце, поставивши його на зарядку, після чого повторно зайшов до кімнати, присівши на місце, де лежав її телефон та повідомив, що непередбачувано має піти, а після того як він залишив її помешкання, було виявлено зникнення телефону, а також поведінкою самого обвинуваченого, який через деякий час повернувся до помешкання потерпілої, імітував надання допомоги в пошуку телефону, при цьому обіцяючи повернути кошти ОСОБА_9 у відшкодування вартості телефону.

Також на підтвердження невипадковості перебування телефону потерпілої у ОСОБА_8 та умисність утримання ним майна потерпілої свідчить те, що телефон ОСОБА_9 був повернутий обвинуваченим без чохла та сім картки, що об`єктивно та логічно спростовує версію обвинуваченого про випадковість залишення ним телефону потерпілої у себе та свідчить про намагання ОСОБА_8 вимкнути телефон з метою уникнення можливості свого викриття, шляхом відслідковування перебування телефону в мережі телефонного зв`язку. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_8 повернув телефон потерпілій після звернення ОСОБА_9 до поліції та після початку досудового розслідування.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання про доведеність наявності умислу у ОСОБА_8 саме на викрадення телефону ОСОБА_9 .

Разом з тим, судом враховано, що відповідно до Примітки 1 до ст. 185 КК України в у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

ОСОБА_8 вчинив даний злочин 24.11.2015, після того, як він раніше вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190 та ч.2 ст.15 ч.2 ст. 190 КК України, за які він був засуджений вироком Немирівського районного суду Вінницької області, що свідчить про наявність в його діях такої кваліфікуючої ознаки вчинення кримінального правопорушення як «повторність».

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Судом враховано особу ОСОБА_8 , який є особою раніше судимою (т.2.1 а.с. 35, 41-42, 49-60, 65-73, 123-125), однак ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.11.2017 року був звільнений від покарання за попереднім вироком на підставі п «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с. 44, 44), посередньо характеризується за місцем проживання (т.1 а.с. 45, 76).

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_8 до вчиненого злочину, який вину у вчиненні злочину не визнав, у вчиненому не розкаявся, однак повернув викрадене майно потерпілій, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням перебування на утриманні у ОСОБА_8 неповнолітніх дітей, враховуючи значний час, який минув з дня вчинення кримінального правопорушення, протягом якого за нові кримінальні правопорушення ОСОБА_8 не був засуджений, суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк, передбачений санкцією відповідної статті.

При цьому, незважаючи на вчинення ОСОБА_8 злочину в період іспитового строку за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 23.09.2015, суд не вбачає підстав для призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків, оскільки на час призначення покарання, обвинувачений був звільнений від покарання за попереднім вироком ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.11.2017 року на підставі п «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 слід обрахувати з дня його затримання на виконання вироку суду, після набрання вироком законної сили.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_8 слід стягнути процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №2234/15-21 від 08.12.2015 в сумі 492,00 грн. (т.1 а.с. 30), проведення якої було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 50, 60, 65-67 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його затримання на виконання вироку суду, після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 491,00 грн. у відшкодування вартості проведення судово-товарознавчої експертизи №2234/15-21 від 08.12.2017 (т.1 а.с. 144).

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ в кримінальному провадженні: мобільний телефон «Самсунг-Гелексі С-4» в корпусі білого кольору, переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1