Справа №601/2121/20
Провадження № 1-кп/601/68/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м.Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 16 серпня 2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будки Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2020 року приблизно о 15 годині між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які перебували неподалік дерев`яного штахетного паркану, який розмежовує їхні домогосподарства, виник конфлікт на грунті особистих неприязних відносин. Під час даного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , 15 серпня 2020 року приблизно о 15 годині ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу дерев`яного штахетного паркану, який розмежовує його домогосподарство із домогосподарством де проживає ОСОБА_5 , приблизно на відстані 8-10 м від останньої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки у вигляді заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння та бажаючи їх настання, взяв у праву руку дерев`яну дошку від паркану довжиною 1,2 м, яка знаходилася на його подвір`ї, після чого кинув її через дерев`яний паркан в ОСОБА_5 , поціливши в ліву ділянку голови ОСОБА_5 .. Від отриманого удару ОСОБА_5 впала на землю та втратила свідомість.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми, а саме лінійного перелому кісток склепіння черепа зліва тім`яної, луски вискової (скроневої) кістки з поширенням на її кам`янисту частину (основу черепа) та розривом стінки зовнішнього слухового ходу; внутрішньочерепну епідуральну (над твердою мозковою оболонкою) гематому у лівій тім`яно висковій ділянці, а також забиття (локальний набряк, крововилив) м`яких тканин зовнішніх покривів голови у лівій тім`яно висковій ділянці, що за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що 15 серпня 2020 року приблизно о 15 годині між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт на грунті особистих неприязних відносин. Після чого, він взяв дерев`яну дошку від паркану та кинув нею в ОСОБА_5 , внаслідок чого остання впала на землю та втратила свідомість. До неї підійшла її мати та повела її в будинок, а він пішов у своїх справах. Про скоєне щиро шкодує, шкоду відшкодував, просить призначити покарання не суворе.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Перелік обставин, які пом`якшують покарання, визначений ч. 1 ст. 66 КК України. При цьому ч. 2 ст. 66 КК України встановлено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Беручи до уваги наявність двох і більше обставин, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, добровільне відшкодування моральної та матеріальної шкоди у повному обсязі, відсутність судимостей, наявність позитивної характеристики, а також враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, конкретні обставини справи, думку потерпілої про призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе у більш короткий строк, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання, із урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, слід визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають суду підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.
На переконання суду, таке покарання з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу та за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Твердждення захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для призначення покарання із застосуваннм положень ст. 75 КК України, на переконання суду, є надуманими та безпідставними.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.349, 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Початком строку відбування покарання вважати момент затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку.
Речові докази: дерев`яна дошка довжиною 1,2 м, вирізки із халату, належного потерпілій ОСОБА_5 , які долучено до матеріалів кримінального провадження, слід знищити.
Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуюча