єдиний унікальний номер справи 531/781/21
номер провадження 1-кс/531/291/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2021 року м. Карлівка

Слідчий суддя Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , користувач майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Чутівського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №0000196 від 12.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000196 від 12.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 12.04.2020 до чергової частини СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ОСОБА_7 , про те, що поблизу с. Таверівка, Чутівського району, Полтавської області водій автомобіля ГАЗ САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , перевозив деревину без відповідних на це документів.

12.04.2021 дана заява зареєстрована в журналі ЄО заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Чутівського ВП ГУНП під № 853.
12.04.2021 відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000196, попередня кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.246 КК України.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 12.04.2020, поблизу с. Таверівка, Чутівський район, Полтавська область, був зупинений автомобіль ГАЗ САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, який належить ОСОБА_8 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , не працюючого, в кузові якого він перевозив пиляну деревину різної довжини та діаметру об`ємом4,5м3, без відповідних документів.

З показів працівників СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та ОСОБА_7 стало відомо, що 12.04.2021 під час добового чергування та здійснення патрулювання території Чутівського району, Полтавської області, поблизу с.Таверівка, Чутівського району, ними був зупинений автомобіль ГАЗ САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_4 , житель смт. Чутове, Чутівського району, Полтавської області перевозив частини стовбурів дерев різної довжини та діаметру, при цьому пояснити їх походження та надати будь-які дозвільні документи на вказану деревину, в тому числі і на автомобіль, він не зміг, у зв`язку з їх відсутністю. Після цього на місце події було викликано СОГ.
12.04.2021старшим слідчим СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_5 ,вантажний автомобіль ГАЗ САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 та деревина, що знаходиться в кузові вказаного транспортного засобу об`ємом, близько 4,5м3 визнано речовими доказами та передано на зберігання до СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Полтавський Шлях, 23-А, смт. Чутове,Полтавської області у зв`язку з тим, що вони є знаряддям та предметом злочину відповідно.

Одночасно, після встановлення місця вчинення вказаної порубки, деревина, що вилучена до СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, в подальшому буде об`єктом експертних досліджень, зокрема трасологічної експертизи.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту вантажного автомобіля ГАЗ САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 є запобігання можливості його відчуження, збереження до завершення досудового розслідування в якості речового доказу та прийняття відповідного процесуального рішення.

Метою накладення арешту на деревину є запобігання її приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення або перетворення.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підримав, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просив клопотання задовольнити.

Користувач майна ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що порубка (видалення) зелених насаджень, які знаходяться на території АДРЕСА_3 здійснювались на законних підставах та підтвердив викладене відповідними документами: довідки Коломацької селищної ради, свідоцтвом про право власності на домоволодіння на якому відбувалася порубка та довіреність на право користування автомобілем «ГАЗ САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 ».

Розглянувши клопотання по суті поставлених вимог, перевіривши надані до клопотання матеріали кримінального провадження та дослідивши докази, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що в провадженні СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000196 від 12.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

З копії витягу з ЄРДР вбачається, що 12.04.2020 до чергової частини СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ОСОБА_7 , про те, що поблизу с. Таверівка, Чутівського району, Полтавської області водій автомобіля ГАЗ САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , перевозив деревину без відповідних на це документів.

В своєму клопотанні слідчий посилається на те, що є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що автомобіль «ГАЗ САЗ 3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 та деревина, що знаходиться в кузові вказаного транспортного засобу об`ємом близько 4,5м3є речовим доказом, та його необхідно зберегти у тому ж стані.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна,застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна (ст. 131 КПК України).

Частиною п`ятою статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, діюче кримінально процесуальне законодавство України передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються з числа визначених ст. 84 КПК України.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена, у цьому випадку слідством, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що висунуте ним.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати доцільність арешту майна доведеною поза розумним сумнівом, версія заявника має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії заявника. Наявність таких обставин, яким версія заявника не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії є підставою для розумного сумніву в доведеності доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

У цьому випадку, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив, що у ракурсі наданих сторонами матеріалів, у справі з дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом» не можливо говорити, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, а саме передбачене абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

За змістом положень ст. 2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, слідчий суддя, ураховуючи правову підставу для арешту майна,наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права та те, що порубка та перевезення здійснювались на законних підставах, що підтверджено відповідними документами.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170, 172, 173, 376 КПК України, слідчий суддя

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

У клопотанні старшого слідчого СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1