Справа № 278/1421/20
В И Р О К
Іменем України

02 березня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого механіком на СТО, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

16 липня 2019 року близько 7 год. 17 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер " НОМЕР_1 " (номерний знак Республіки Польщі), та рухаючись по 186 км + 750 м автодороги "Виступовичі Житомир Могилів-Подільський" поблизу с. Зарічани Житомирського району та області у напрямку м. Бердичева, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями, далі ПДР), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку, не врахував швидкість руху, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого передньою частиною керованого ним автомобіля здійснив зіткнення із задньою частиною автомобіля марки "ВАЗ 2110", реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку та здійснював маневр розвороту.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "ВАЗ 2110" ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої хребетної-спиномозкової травми, компресійного перелому тіл 7-го грудного, 2-го поперекового хребця, порушення функції хребта ІІ стадії, забою легень з обмеженим правобічним пневматораксом праворуч, лінійного перелому 1, 3, 5 крижових хребців, лінійного перелому тіла лобкової кістки з переходом на кулькові суглоби з обох сторін, лінійного перелому нижньої гілки сідничної кістки ліворуч з нижнім парапарезом та порушенням функції тазових органів по типу затримки.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.
Потерпіла ОСОБА_6 показала, що при вказаній ДТП вона була пасажиром автомобіля ВАЗ, перебувала на задньому пасажирському сидінні за водієм, на руках тримала дитину. Ременем безпеки пристебнута не була. Відчула потужний удар, від якого її затиснуло в салоні. З місця ДТП була госпіталізована, перенесла операцію на хребті. Обвинуваченого не бачила, однак від нього було передано 2800 доларів США.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 286 КК як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК, є неумисним тяжким злочином проти безпеки руху, внаслідок якого одній особі було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно відшкодував потерпілій частину матеріальної шкоди, заподіяної своїм діянням.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
Враховуючи безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 286 КК, обставини вчиненого ОСОБА_4 діяння, позицію потерпілої, яка наполягала на суворості покарання, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Однак, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, позицію прокурора, суд з урахуванням особи обвинуваченого вважає, що останній не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Крім того, беручи до уваги наслідки діяння, вчиненого обвинуваченим, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому додаткове покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої, визнаний обвинуваченим та підтверджений довідкою (а.с. 34), суд задовольняє в повному обсязі.
Потерпілою заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 143 649 грн. втраченого заробітку потерпілої внаслідок втрати загальної працездатності, 47097,87 грн. витрат на лікування та відновлення фізичного стану потерпілої, а також 1000000 грн. моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.
Позовні вимоги потерпілої щодо відшкодування витрат на лікування та відновлення фізичного стану, визнані обвинуваченим, виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі. При вирішенні позову в частині стягнення втраченого заробітку потерпілої внаслідок втрати загальної працездатності суд виходить із положення ч. 1 ст. 1197 Цивільного кодексу України, відповідно до якого розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. При цьому ступінь втрати працездатності визначається відповідним або висновком медико-соціальної комісії, або висновком експерта. Проте потерпілою та її представником не надано суду таких висновків, що позбавляє суд можливості визначити ступінь втрати потерпілою працездатності і розмір втраченого неї заробітку, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Вирішуючи позов в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд вважає ці вимоги обґрунтованими, однак беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 діяння, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних із цим, а також керуючись принципами справедливості й розумності, задовольняє названі вимоги частково.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Арешт, накладений на речові докази по справі, на підставі ст. 174 КПК, підлягає скасуванню, а речові докази підлягають залишенню в розпорядженні власників (законних володільців).
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві та під час судового розгляду, суд не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням протягом двох років шести місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 9988 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 8 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2019 на автомобіль "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", та автомобіль "ВАЗ 2110" реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", скасувати, а вказані транспортні засоби залишити в розпорядженні власників (законних володільців).
Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Департаменту фінансів Житомирської облдержадміністрації 24241 (двадцять чотири тисячі двісті сорок одну) гривню 16 копійок витрат на стаціонарне лікування потерпілої.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 47097 (сорок сім тисяч дев`яносто сім) гривень 87 копійок витрат на лікування і відновлення здоров`я та 200 (двісті тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. В задоволенні позовних вимог про стягнення 143 649 гривень втраченого заробітку потерпілої внаслідок втрати працездатності відмовити.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник, потерпіла та її представник мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1