Номер провадження1-кс/754/1765/21
Справа № 754/8873/21
У Х В А Л А
Іменем України

09 червня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001263 від 12.05.2021 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в :

08.06.2021 до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.

Клопотання подане слідчим в рамках кримінального провадження №0001263 від 12.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України.

Прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Вивчивши клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Так, досудовим розслідування встановлено, що в ході проведення оперативно- розшукових заходів спрямованих на викриття та документування злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території Деснянського району м. Києва, працівниками УБН в місті Києві ДБН, у встановленому законом порядку було отримано достовірну оперативну інформацію стосовно особи, що реалізує протиправну діяльність в сфері незаконного зберігання з метою збуту психотропної речовини «амфетамін»

12.05.2021, в порядку ст. 40 КПК України, було надано доручення оперативному підрозділу УБН в м. Києві, ДПН, на проведення оперативно-розшукових заходів спрямованих на встановлення та ідентифікацію персональних даних фігурантів, в тому числі встановлення методів та форм здійснення протиправної діяльності.

На виконання доручення було встановлено та ідентифіковано громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно достовірно отриманих оперативних даних, реалізує протиправну діяльність в сфері незаконного зберігання з метою збуту психотропної речовини «амфетамін».

При цьому, 07.06.2021, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено: три поліетиленових пакети з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, два поліетиленових пакети з вмістом пігулок, поліетиленовий пакет з вмістом речовини рослинного походження, зеленого кольору, електронні ваги для зважування та пусті полімерні пакети які використовувались для розфасування та упакування психотропної речовини у роздрібні партії.

Крім того, в ході проведення обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон, марки «Ксіомі», модель - НОМЕР_1 , з абонентським номером - НОМЕР_2 , та мобільний телефон марки «Ксіомі», модель - НОМЕР_3 , з абонентським номером НОМЕР_4 , які містять в собі електронні відомості, щодо каналів збуту психотропної речовини.

08.06.2021, було винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні мобільного телефону, марки «Ксіомі», модель - НОМЕР_1 , з абонентським номером - НОМЕР_2 , та мобільного телефону, марки «Ксіомі», модель - НОМЕР_3 , з абонентським номером НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання про необхідність накладення арешту на вилучене в ході проведеного обшуку квартири, слідчий зазначає, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ст. 170 ч. 2 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 ч. 2 КПК України, подане ним в строк, передбачений ст. 171 ч. 5 КПК України.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на положення ст. 170 ч.ч. 1, 3 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.
Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, суд -

у х в а л и в :

слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001263 від 12.05.2021 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, на наступне майно:
- мобільний телефон, марки «Ксіомі», модель - НОМЕР_1 , з абонентським номером - НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон, марки «Ксіомі», модель - НОМЕР_3 , з абонентським номером НОМЕР_4 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1