ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3344/21 (1-кс/638/635/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/567/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000238 від 28.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000238 від 28.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.
Згідно ухвали накладено арешт на виявлене та вилучене під час огляду місця події від 04 березня 2021 року майно, а саме: автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , пачку з розгорнутою жувальною гумкою «Dirol».
Автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , комплект ключів від вказаного автомобіля вирішено передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 , якому автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
На зазначену ухвалу слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ухвала є необґрунтованою та незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Посилається на те, що в рамках кримінального провадження №0000238 ОСОБА_7 перебуває у процесуальному статусі третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, а тому, в силу прямої вказівки в ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна може звертатись тільки прокурор, а не слідчий за погодженням з прокурором. Крім того, зазначає, що матеріли справи не містять ухвали про проведення огляду або добровільної згоди на проникнення до володіння гаражного кооперативу «Малюк», що свідчить про те, що автомобіль марки «Lexus» є недопустимим доказом, оскільки його вилучено було внаслідок проведення огляду без попереднього дозволу суду, тому його не може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а отже відсутня і необхідність в його арешті, як заході забезпечення кримінального провадження.
В судове засідання апеляційного суду прокурор, власник майна ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора та власника майна ОСОБА_7 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Харківського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000238 від 28.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
05.03.2021 року слідчий СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, яке погоджено прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , в якому просив накласти арешт на виявлене та вилучене слідчим СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , під час огляду місця події від 04 березня 2021 року в період часу з 20.50 год. до 22.20 год., у приміщенні гаражу № НОМЕР_3 , який розташований за адресою: м. Харків, вул. Білогорська № 92-Г, майно, а саме: автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , пачку з розгорнутою жувальною гумкою «Dirol».
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив,що 27 січня 2021 року близько 16.45 год., ОСОБА_11 , знаходячись на парковці біля буд. № 48-В по вул. Цілиноградській в м. Харкові, виявив крадіжку власного автомобіля марки «Lexus», модель «RX450H», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Слідчим СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , 04 березня 2021 року у період часу з 20.50 год. до 22.20 год., у приміщенні гаражу № НОМЕР_3 , який розташований за адресою: м. Харків, вул. Білогорська № 92-Г, проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , пачка з розгорнутою жувальною гумкою «Dirol». Орган досудового розслідування вважає, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Враховуючи, що виявлене та вилучене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для чого необхідно проведення низки слідчих-розшукових дій, є необхідність у їх арешті з метою збереження речових доказів.
Постановляючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції мотивував його тим, що слідчим доведено, що накладення арешту на майно необхідне з метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, проведення та дослідження всіх наявних, та встановлених дій, встановлення всіх осіб, які причетні до вчинення правопорушення. Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, майно, на яке він просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, а також те, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження.
Колегія суддів вбачає, що не ставлячи під сумнів мету накладення арешту, таке рішення суду першої інстанції не ґрунтується на нормах чинного КПК України з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Колегія суддів, не ставлячи під сумнів мету звернення з клопотанням слідчого, щодо забезпечення завдань кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України, вбачає необґрунтованість клопотання, виходячи з того, що на час звернення з ним відсутнє процесуальне рішення про визнання певних речей доказами, які мають доказове значення по справі.

При цьому належить врахувати, що згідно матеріалів судового провадження, станом на день звернення слідчого з клопотанням про арешт майна, підозру у кримінальному провадженні №0000238 від 28.01.2021року не оголошено. З відомостей, які містяться у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, потерпілим у цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_11 (а.с. 3)
Власником автомобіля марки «Lexus», модель «RX450Н», д.н.з. НОМЕР_1 , накладено арешт, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 (а.с. 24-25).
Отже, власник зазначеного майна, на цьому етапі досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, бере участь у статусі третьої особи, що обумовлено необхідністю звернення з подібним клопотанням про арешт майна не слідчим, а прокурором, як того вимагають норми ч.2 ст. 64-2 КПК України.
Вказані обставини об`єктивно свідчать про необґрунтованість клопотання, що обумовлювало необхідність постановлення процесуального рішення, передбаченого ч.3 ст. 172 КПК України, щодо повернення прокурору матеріалів клопотання, на що суд першої інстанції не звернув уваги і постановив передчасне рішення.
Вочевидь, вказані обставини свідчать про не дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 171 КПК України, хоча це клопотання погоджене прокурором і має його підпис.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про арешт майна підлягає обов`язковому уточненню внаслідок необґрунтованості, що обумовлює процесуальну необхідність його повернення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, прокурору для усунення недоліків.
За таких обставин, апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2021 року скасуванню, а зазначене клопотання слідчого від 05.03.2021 року - поверненню прокурору для приведення клопотання у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України та усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2021 року скасувати.
Матеріали за клопотанням слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000238 від 28.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України, надавши для цього строк 72 години з моменту отримання повного тексту ухвали.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді