ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 11-сс/819/399/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Підозрюваного ОСОБА_7

Захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження №0000301 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2021 року повернуто клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на істотні порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Голопристанська виправна колонія №7».

В ході розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , останній відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та наполягав на доставленні його в судове засідання.

Згідно листа ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» для етапування ОСОБА_7 до ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» для участі в судовому засіданні в Херсонському міському суді необхідна мотивована ухвала суду, у зв`язку з чим прокурор подав відповідне клопотання про етапування засудженого.

Як на єдину підставу повернення клопотання слідчого слідчий суддя послався на застосування ч.6 ст.9 КПК України, проте які саме загальні засади кримінального провадження застосував слідчий суддя в ухвалі не зазначено.

Главою 18 КПК України передбачено лише два рішення, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу застосування запобіжного заходу чи відмова у його застосування.

Враховуючи, що питання, зазначене у клопотанні слідчого, врегульоване положеннями КПК України, застосування слідчим суддею ч.6 ст.9 КПК України є необґрунтованим.

Вказує, що ухвала слідчого судді про повернення клопотання про застосування запобіжного заходу не передбачена КПК України, а тому підлягає оскарженню.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, підозрюваного, у судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

З положень Глави 18 КПК України вбачається, що за результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя може постановити ухвалу про застосування запобіжного заходу, яка згідно приписів ст.196 КПК України має містити відомості про:

1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа;

2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу;

3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу;

4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини;

5) запобіжний захід, який застосовується.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, аналіз положень КПК України, зокрема Глави 18, дає підстави для висновку, що слідчий суддя, суд розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу має право застосувати запобіжний захід або відмовити у його застосуванні. Жодних інших рішень кримінальним процесуальним законом не передбачено.

З матеріалів провадження вбачається, що 26 травня 2021 року ст. слідчий в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2021 року вищевказане клопотання слідчого повернуто.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував відсутністю повноважень щодо етапування підозрюваного до СІЗО та відсутністю законних підстав для розгляду клопотання слідчого.

Перевіривши оскаржуване судове рішення на предмет відповідності критеріям ст.370 КПК України, суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками слідчого судді через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не передбачено нормами КПК України, наслідком чого є скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової ухвали за результатами розгляду клопотання слідчого.

Вирішуючи питання по суті клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.3, п.5 ч.1 ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити, серед іншого, виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.184 КПК України, до клопотання про застосування запобіжних заходів додаються копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч.1, ч.2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є умовою законності застосування запобіжного заходу.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000301 від 27.07.2020 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України.

26 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України (а.п.52-54).

Обгрунтованість вказаної підозри підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 30.11.2020 року, 18.12.2020 року, 22.02.2021 року, 05.04.2021 року, 27.04.2021 року, висновком експерта №СЕ-19/115-21/6459/-ВЗ від 24.05.2021 року, протоколом обшуку від 27.04.2021 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновком експерта СЕ-19/122-21/2888-НЗПРАП від 28.04.2021 року.

26 травня 2021 року ст. слідчий в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області звернувся до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування доводів клопотання слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що у разі незастосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали провадження в сукупності, колегія суддів вбачає, що в своєму клопотанні про обрання запобіжного заходу слідчий не навів жодних доказів на підтвердження існування заявлених ризиків можливої неналежної поведінки підозрюваного, а лише обмежився цитуванням п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 ізольований від суспільства та перебуває під постійним наглядом, оскільки відбуває покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2015 року за ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263, ст.70, ст.71 КК України у ДУ «Голопристанська виправна колонія №7». Початок строку відбування покарання 28.10.2014 року, кінець строку 18.12.2022 року (а.п.22).

Враховуючи наведене, а саме те, що ОСОБА_7 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, колегія суддів вважає недоведеним стороною обвинувачення наявність існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, продовження злочинної діяльності. Крім того, клопотання не містить жодного обґрунтування, яким чином застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до особи, яка вже перебуває під вартою зможе нівелювати заявлені ризики.

Апеляційна скарга прокурора не містить жодних доводів, які б стали підставою для задоволення клопотання слідчого та обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази не доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а тому на підставі ч.2 ст.194 КПК України у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2021 року, якою повернуто клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч.2 ст. 307 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3