Справа № 524/3996/21
Провадження № 1-кп/524/423/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000496 від 06.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Улан-Уде, Республіки Бурятії Російської Федерації, громадянина України, освіта вища, офіційно не працює, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, депутатом, учасником бойових дій та ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 перебуває на обліку в Автозаводському РВ філії Державної установи «Центр пробації» як особа, на яку Автозаводським районним судом м. Кременчука накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт від 04.02.2019, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.
06.12.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 183-1 КУпАП у вигляді 2 діб адміністративного арешту, який ОСОБА_5 відбув в період часу з 03.03.2021 по 05.03.2021.
03.03.2021 ОСОБА_5 був попереджений про кримінальну відповідальність за злісне ухиленням від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, тобто неприбуття до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою
посадовою особою уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, невихід на суспільно корисні роботи або відмова від виконання роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.
Того ж дня ОСОБА_5 отримав направлення до комунального підприємства «Кременчуцьке комунальне автотранспортне підприємство 1628» для подальшого розподілення на підприємстві, у якому було зазначено прибути до відбування суспільно корисних робіт не пізніше 09.03.2021.
Але ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, направлений на злісне ухиленням від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт визначених йому постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука 04.02.2019 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. І ст. 183-1 КУпАП, з 9 по- 14 березня 2021 року для відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт не з`явився без поважних причин, чим злісно ухилявся від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 389-2 КК України, а саме як злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт .
У даному кримінальному провадженні 29.04.2021 між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ст.389-2 КК України .
Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_5 ,
повністю визнає свою вину у вчинені кримінального правопорушення і зобов`язується:
-беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 , буде призначене покарання за ст. 389-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. При цьому сторони не заперечують щодо застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності з іспитовим строком.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості .
Захисник ОСОБА_4 , також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз і в його присутності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Укладаючи відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України . Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ст. 389-2 КК України є нетяжким злочином, укладання угоди за яким передбачено КПК України.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 .
Цивільний позов не пред`являвся.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 472, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , укладену 29.04.2021 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі .
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 ( один) рік поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя