Єдиний унікальний номер справи № 752/4540/20 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1916/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судових засідань ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Цим же вироком цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.
За вироком суду, ОСОБА_9 визнано винним в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_9 16 грудня 2018 року приблизно об 11 год. 00 хв., перебуваючи поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_11 , в ході якого потерпілий ОСОБА_10 , діючи з метою зупинення конфлікту підбіг на крики допомоги ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_9 , діючи умисно з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, наніс йому три-чотири удари кулаками в область обличчя та грудної клітини, внаслідок чого заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Не погоджуючись із вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 за ч.2 ст. 125 КК України, а в задоволенні цивільного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що судом не надано оцінки суперечностям в показаннях щодо ініціатора конфлікту, тому, що під час конфлікту у потерпілого ОСОБА_10 в руках знаходився сторонній предмет, а крім того, судом не надано оцінки показанням обвинуваченого, потерпілого та свідків про те, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим мав місце за адресою: АДРЕСА_3 . Тобто, стороною обвинувачення невірно встановлено місце вчинення кримінального правопорушення.
Також захисник вказує, що судом не взято до уваги показання обвинуваченого про те, що він наніс два удари потерпілому в обличчя для самозахисту у відповідь на напад зі сторони ОСОБА_10 , який невірно надав оцінку діям ОСОБА_9 , який насправді намагався втримати свою доньку від падіння та допомогти ОСОБА_11 підвестися внаслідок падіння. Крім того, апелянт вказує, що відповідно до наданих стороною обвинувачення документів, ОСОБА_10 при поданні заяви про вчинення кримінального правопорушення про будь-які удари в область грудної клітини не згадував. Також захисник вказує, що протокол слідчого експерименту від 30.01.2019 за участю свідка ОСОБА_11 та протокол слідчого експерименту від 18.12.2018 за участю потерпілого ОСОБА_10 є неналежними доказами, як і висновки експертиз, у зв`язку з чим він заявляв у суді першої інстанції клопотання про проведення додаткової або повторної судово-медичної експертизи. Крім того, апелянт зазначає, що судом в порушення ч.3 ст. 347 КПК України на початку судового розгляду не було повідомлено учасників судового провадження про наявність цивільного позову.
Не погоджуючись із вироком суду, представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року, у якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки та задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди в повному обсязі.
Апелянт зазначає, що при обрані обвинуваченому ОСОБА_9 виду та розміру покарання судом недостатньою мірою було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпеку та обставини вчинення кримінального правопорушення, не враховано те, що обвинувачений не визнав своєї вини та не розкаявся у вчиненому, не вжив заходів для відшкодування моральної шкоди, не вибачився перед потерпілими, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та неможливість виправлення та перевиховання ОСОБА_9 при засудженні його до такого виду покарання як громадські роботи.
Крім того, апелянт вказує, що суд не зазначив критерії за якими встановив спричинену моральну шкоду потерпілому саме у розмірі 3000 гривень та при цьому не врахував, що потерпілий внаслідок протиправних дій обвинуваченого отримав легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, переніс стрес, фізичний біль та душевні хвилювання, також апелянт звертає увагу, що обвинувачений вчинив протиправні дії на очах онуки та дружини потерпілого, внаслідок чого зазнала втрат (зниження) чоловіча самооцінка потерпілого, оскільки тепер він вважає неспроможним захистити себе та членів своєї родини. За таких обставин, апелянт вважає, що у даному випадку, враховуючи принцип розумності і справедливості, реальний розмір моральної шкоди складає 200 000 гривень.
Представник потерпілого подав заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в яких посилаючись на безпідставність апеляційної скарги просить відмовити у її задоволенні.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти апеляційної скарги представника потерпілого, представника потерпілого та прокурора, які підтримали апеляційну скаргу представника потерпілого та заперечили проти апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку про те, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку, обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.
Зокрема, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України підтверджується детальними та послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що коли він під`їхав на автомобілі у двір до першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , то почув крик, після чого побачив, що його колишній зять ОСОБА_9 схопив його дружину та намагається схопити онуку. В цей момент дружина впала і він побіг щоб відштовхнути ОСОБА_9 від дружини та онуки, однак отримав від нього два удари в обличчя та груди. Після чого вони сіли до свого автомобіля, а ОСОБА_9 почав бити в скло та намагався відчинити двері, однак вони поїхали з двору та викликали поліцію.
Свідок ОСОБА_11 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції показала, що коли вони з онукою вийшли на прогулянку, до них підійшов ОСОБА_9 та почав тягнути дитину до себе, вона злякалася та почала кричати, в цей час ОСОБА_9 її штовхнув і вона впала на асфальт. Її чоловік ОСОБА_10 вибіг з автомобіля та підбіг на допомогу і ОСОБА_9 почав бити її чоловіка обома руками в обличчя та грудну клітину.
Свідок ОСОБА_12 показав, що він почув крик та побачив як обвинувачений ОСОБА_9 тягне до себе дитину від ОСОБА_11 . В цей час до них підбіг ОСОБА_10 і ОСОБА_9 вдарив його 1-2 рази в область грудної клітини.
Свідок ОСОБА_13 показав, що 16.12.2018 він перебуваючи у своєму автомобілі на відстані приблизно 10 метрів побачив, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відбувається якійсь конфлікт, після чого він підійшов до них та намагався розняти. Хто був ініціатором конфлікту та наніс першим удар він не бачив.
Показання потерпілого та свідків є послідовними, логічними, містять відомі їм обставини кримінального провадження, які суд першої інстанції безпосередньо сприймав під час судового засідання, та узгоджуються між собою.

Крім того, показання потерпілого та свідків повністю підтверджуються іншими, долученими до матеріалів кримінального провадження і безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, які доповнюють один одного та в своїй сукупності підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_9 проявив активні дії, які виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Зокрема, судом першої інстанції досліджено заяву потерпілого ОСОБА_10 від 16.12.2018, відповідно до якої 16.12.2018 близько 11 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 у дворі будинку громадянин ОСОБА_9 вдарив його декілька раз в обличчя, чим завдав тілесні ушкодження, висновок експерта №042-20-2019 від 10.01.2019, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження: а) забійна рана на фоні крововиливу на слизовій нижньої губи справа, підшкірний крововилив в лівій підочно-виличній ділянці, крововилив на слизовій верхньої губи справа за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; б) підшкірний крововилив в лівій підочно-виличній ділянці, крововилив на слизовій верхньої губи справа, синець на передній поверхні грудної клітки зліва по середнє-ключичній лінії в проекції третього ребра за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Також судом досліджено протоколи проведення слідчих експериментів від 18.12.2018 та 30.01.2019 та фототаблиці додані до них, за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , на яких зафіксовано обставини події від 16.12.2018 та механізм нанесення тілесних ушкоджень.
Протоколи проведення слідчих експериментів, як і висновок експертизи здобуті у спосіб, передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами, належним чином аргументовані, та не викликають сумнівів в їх достовірності, правильності та повноти, підстав для визнання їх неналежними та недопустимими доказами не вбачається, і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують. У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення додаткової або повторної судово-медичної експертизи.
Показання потерпілого, свідків та наведені вище докази суд першої інстанції обґрунтовано визнав у вироку належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, які були отримані в порядку встановленому кримінальним процесуальним кодексом України, а доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 цього не спростовують та водночас не містять належних та допустимих доказів на спростування встановлених місцевим судом обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_9 , який до того ж сам не заперечував, що наносив потерпілому ОСОБА_10 удари в область обличчя.

Доводи апеляційної скарги про те, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_10 , який першим почав наносити удари, а обвинувачений ОСОБА_9 наносив удари потерпілому з метою самозахисту є безпідставними з огляду на те, що не підтверджені належними доказами.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо неправильного встановлення місця вчинення кримінального правопорушення є неспроможними, оскільки органом досудового розслідування встановлено місце вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 , у свою чергу стороною захисту не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо помилкового встановлення місця вчинення кримінального правопорушення.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом в порушення ч.3 ст. 347 КПК України на початку судового розгляду не було повідомлено учасників судового провадження про наявність цивільного позову, оскільки відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України потерпілим ОСОБА_10 до початку судового розгляду було пред`явлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_9 , який судом першої інстанції розглянуто у відповідності до вимог Закону.
При перевірці матеріалів кримінального провадження, порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено, а сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання колегії суддів, повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності скасування вироку суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду.
Також колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання, призначеним ОСОБА_9 судом першої інстанції, так як при визначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання судом дотримано вимоги ст. 65 КК України та враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, втім притягався до адміністративної відповідальності, та відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таким чином, призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання за своїм видом та розміром буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, а тому підстав для його посилення, як про те просить в апеляційній скарзі представник потерпілого, колегія суддів не вбачає.
Вимоги апеляційної скарги представника потерпілого в частині задоволення цивільного позову в розмірах, зазначених в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір стягнутої моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 , суд першої інстанції, виходячи з принципу розумності і справедливості, взяв до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, належним чином врахував характер та обсяг страждань потерпілого, те, що заподіяні йому тілесні ушкодження є легкими, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та обґрунтовано визначив розмір стягнутої моральної шкоди, з яким погоджується колегія суддів.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому має бути залишене без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 щодо його скасування без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника потерпілого та захисника залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4