Справа № 953/4380/21
н/п 1-кс/953/3104/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , вивчивши клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , по кримінальному провадженню №0000038 від 16.01.2021, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , по кримінальному провадженню №0000038 від 16.01.2021, про арешт майна.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2021 за №0000038 за фактом незаконної діяльності групи осіб які представляючись співробітниками різних правоохоронних органів, вимагають грошові кошти з громадян з погрозою застосування до останніх юридичної відповідальності та обмежуючи їх права, свободи та законі інтереси.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вказаної злочинної діяльності причетний громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з Адресного довідкового бюро.

25.03.2021 в період часу з 17:00 до 19:27 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 проведено обшук у квартирі ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено:

1. 2 медичні шприци об`ємом 5 мл з прозорою рідиною;

2. 2 медичні шприци об`ємом 5 мл та 2 мл порожніх, та обгортка від шприца;

3. 1 медичний шприц об`ємом 5 мл з залишками рідини бурого кольору;

25.03.2021 зазначені об`єкти визнано речовими доказами у кримінальному проваджені.

Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України з наведених нижче підстав.

Також, не застосування заходу - арешту зумовить труднощі в частинні встановлення істини по кримінальному провадженню, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене, пошкоджене чи знищене.

Оскільки, під час проведення досудового розслідування у слідчого достатньо об`єктивних підстав вважати, що вилучені речі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та в подальшому будуть використані для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, та є об`єктами кримінально протиправних дій.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту зазначених об`єктів є забезпечення збереження речових доказів.
Арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Вилучені об`єкти містять в собі доказову інформацію, щодо незаконної діяльності групи осіб які представляючись співробітниками різних правоохоронних органів, вимагають грошові кошти з громадян з погрозою застосування до останніх юридичної відповідальності та обмежуючи їх права, свободи та законі інтереси.

Прокурор до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Подав клопотання про прийняття рішення на розсуд суду.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна та прокурора.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею було встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2021 за №0000038 за фактом незаконної діяльності групи осіб які представляючись співробітниками різних правоохоронних органів, вимагають грошові кошти з громадян з погрозою застосування до останніх юридичної відповідальності та обмежуючи їх права, свободи та законі інтереси.

Підозрюваним по даному кримінальному провадженню є ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що 25.03.2021 в період часу з 17:00 до 19:27 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 проведено обшук у квартирі ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено:

1. 2 медичні шприци об`ємом 5 мл з прозорою рідиною;

2. 2 медичні шприци об`ємом 5 мл та 2 мл порожніх, та обгортка від шприца;

3. 1 медичний шприц об`ємом 5 мл з залишками рідини бурого кольору;

Згідно постанови від 25.03.2021 року дані предмети визнані речовими доказами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Як зазначено у клопотанні, вилучені предмети мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речового доказу та зберегли на собі сліди злочину. Однак, суд дослідивши клопотання та кваліфікації кримінального правопорушення, приходить до висновку, що вилучені предмети не мають ніякого доказового значення до кримінального правопорушення , з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 353 КК України, а тому клопотання не підлягає задоволенню. Вилучені предмети у вигляді медичних шприців не зберегло на собі сліди вчинення злочину та не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у вигляді 2 медичних шприців об`ємом 5 мл з прозорою рідиною; 2 медичних шприців об`ємом 5 мл та 2 мл порожніх, та обгортка від шприца; 1 медичний шприц об`ємом 5 мл з залишками рідини бурого кольору; яке вилучене 25.03.2021 під час проведення обшуку у квартирі ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1