Провадження №11-кп/801/633/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0002115, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 28.05.2018 за апеляційною скаргою заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, проживаючого в цивільному шлюбі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.05.2006 року Замостянським районним судом м. Вінниці, за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 17.09.2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці, за ч.1 ст.309, 71 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 26.02.2013 року Вінницьким міським судом Вінницьким за ч.2 ст.309, ст.395, ст.70, ст.72 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 14.03.2017 року Вінницьким міським судом Вінницьким за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;
- 16.12.2019 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Гаврилівка, Покровського району, Дніпропетровської області, громадянки України, розлученої, маючої на утримання малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2021 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання призначеного вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2019 року, призначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2019 року.
ОСОБА_11 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_10 , 28.05.2018 року, близько 17:00 години, спільно з ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні залу ТОВ НВП «Аргон» супермаркету «Грош», що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 47-Д, підійшли до камери схову та зберігання особистих речей відвідувачів супермаркету, де ОСОБА_10 помістив до камери схову №93 свій рюкзак чорного кольору з жовтими вставками, зачинивши камеру схову на ключ, та вони разом пішли до торгової зали супермаркету «Грош».
В подальшому о 17:07 годині, у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 раптово виник умисел вчинити крадіжку чужого майна та вони усно домовились між собою про її вчинення, вступивши таким чином у попередню змову.
Реалізовуючи вищевказану попередню змову та спільний злочинний умисел, заздалегідь розподіливши між собою ролі, з корисливими мотивом та метою, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи спільно, умисно і таємно, а ОСОБА_10 також і повторно, останній разом із ОСОБА_11 повернулися до камери схову та зберігання особистих речей відвідувачів, яка призначена для тимчасового зберігання майна відвідувачів супермаркету, де ОСОБА_10 спочатку відчинив ключем від камери схову №93 цю камеру та дістав звідти свій рюкзак, а потім цим же ключем відчинив сусідню камеру схову №92, в якій побачив коробку з спортивним харчуванням торгової марки «Gold Tabs» асортиментного ряду «ВСАА Powers Hardcore Taurine» вагою 500,0 гр., вартість якої згідно висновку судового-товарознавчої експертизи за № 3159/18-21 від 22.06.2018 року складає 462 гривень 50 копійок, в поліетиленовій обгортці, що належить ОСОБА_12 .
Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , опираючись на дії один одного, узяли з камери схову №92 вищевказану коробку з спортивним харчуванням, а саме: ОСОБА_11 , присівши, руками дістала з попередньо відчиненої ОСОБА_10 камери схову №92 спортивне харчування, та помістила його до рюкзака ОСОБА_10 , після чого спільники, разом зачинивши рюкзак, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 462 гривень 50 копійок.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2021 року через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Просить винести своє рішення, яким вказати у резолютивній частині вироку про стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних частинах 286,00 гривень судових витрат на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи.
Зазначити, що строк відбування покарання ОСОБА_10 необхідно рахувати з 12.03.2021.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні вироку дійшов вірного висновку про необхідність стягнення судових витрат з обвинувачених, про що зазначив у мотивувальній частині вироку, проте, не дотримався вимог ч.2 ст. 124 КПК України, рішення про стягнення судових витрат з обвинувачених на користь держави не ухвалив. Крім цього, суд ухвалюючи вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_10 невірно зазначив про початок строку відбування покарання, оскільки останній у даному кримінальному провадженні не утримувався під вартою, таким чином початок строку відбування покарання повинен рахуватися з дня ухвалення нового вироку.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Обвинувачена ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, судом повідомлялась належним чином про час та місце судового засідання.
Від захисника ОСОБА_13 надійшла заява про можливість розгляду апеляційної скарги у її відсутності, при прийнятті рішення покладалась на розсуд суду.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Вінницької обласної прокуратури підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Наведені в апеляційній скарзі заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.
Так, відповідно до вимог ст. 124 КПК України та роз`яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.
3 матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування, з метою встановлення вартості майна, яке викрали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у потерпілого ОСОБА_12 , призначалась та проводилась судово-товарознавча експертиза № 3159/18-21 від 22.06.2018, вартість якої становить 286,00 гривень.
Таким чином, витрати за проведення експертизи в розмірі 286,00 грн підлягали стягненню з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , з їх визначенням у певних частках.
Разом з тим, при ухваленні вироку суд дійшов до вірного висновку про необхідність стягнення судових витрат з обвинувачених, про що зазначив у мотивувальний частині вироку, проте, не дотримавшись вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, рішення про стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави не ухвалив.
Крім цього, у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства i постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ i постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку. Проте, наведені вимоги залишились поза увагою Винницького міського суду Вінницької області у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 за попереднім вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2019 відбував покарання з 07.11.2019. У даному кримінальному провадженні запобіжний захід щодо нього не обирався. Лише на підставі ухвали Вiнницького міського суду Винницької області від 04.03.2020 йога етаповано до ДУ «Вінницької установи виконання покарань (№1 )», а тому до 12.03.2021, тобто до дня ухвалення оскаржуваного вироку Вінницьким міським судом Вінницької області, тобто до дня ухвалення оскаржуваного вироку Вінницьким міським судом Вінницької області, ОСОБА_10 продовжував відбувати покарання за попереднім вироком i цей строк (з 07.11.2019 до 12.03.2021) вірно зараховано судом на підставі ч. 4 ст. 70 КК України як відбута частина покарання.
Проте, ураховуючи, що ОСОБА_10 у вказаному кримінальному провадженні не утримувався під вартою, початок строку відбування покарання обвинуваченому повинен рахуватись з дня ухвалення нового вироку, а не з дня набрання вироком законної сили, що неправильно зроблено Вінницьким міським судом Вінницької області при ухваленні вироку.
Отже, Вінницьким міським судом Вінницької області допущено порушення вимог ст. ст. 370, 124 КПК України, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому воно є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України є підставою для зміни судового рішення в апеляційному порядку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0002115 внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 28.05.2018 по обвинуваченню ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України змінити через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
У резолютивній частині вироку вказати про стягнення з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в рівних частинах 286,00 (двісті вісімдесят шість) гривень процесуальних витрат на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи.
Зазначити, що строк відбування покарання ОСОБА_10 , необхідно рахувати з дня ухвалення вироку - 12 березня 2021 року.
В решті вирок залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в тойц самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: