Березівський районний суд Одеської області
21.04.2021
Справа № 494/1299/19
Провадження № 1-кп/494/95/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
у присутності:
процесуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання процесуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 «Про зміну запобіжного заходу», -

в с т а н о в и в:
На розгляді суду перебуває обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000747 внесеному до ЄРДР 28 липня 2019 р. відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України.
21 квітня 2021 р. у судовому засіданні процесуальний прокурор заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з особистого зобов`язання на цілодобовий домашній арешт за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, із покладенням обов`язку не залишати місце проживання за вказаною адресою без дозволу суду та прибувати до суду за першою вимогою.
На обґрунтування поданого клопотання процесуальний прокурор вказував, що ухвалою суду обвинуваченому 21 січня 2021 р. був обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням відповідних обов`язків, який був змінений ухвалою Одеського апеляційного суду 23 лютого 2021 р. на особисте зобов`язання. Однак, на думку державного обвинувачення: обвинувачений є фігурантом кримінального правопорушення за яке передбачена відповідальність від 3-х до 8-ми років, що згідно до положень ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином, раніше до нього неодноразово обирався саме такий запобіжний захід і на теперешній час ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України не зменшився. З метою уникнення кримінальної відповідальності він може вільно залишити місце проживання, що дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. Також, на існування даного ризику посилався і Одеській апеляційний суд у своєму рішенні від 23 лютого 2021 р..
Також, процесуальний прокурор посилався на існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Так, на думку прокурора свідок ОСОБА_10 , який надавав значимі для кримінального провадження покази під час досудового розслідування, їх суттєво змінив під час допиту у судовому засіданні.
Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 думку прокурора підтримав.
Потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 також думку прокурора підтримали у повному обсязі.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував проти зміни його підзахисному запобіжного заходу з особистого зобов`язання на цілодобовий домашній арешт, просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання. Зазначав, що особисте зобов`язання його підзахисному обиралось на два місяця, а тому строк вже сплинув, у зв`язку з чим змінити запобіжний захід не можливо.
Посилався на те, що обвинувачений завжди з`являвся у судове засідання, а тому відсутні підстави для існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Також, на його думку, відсутні підстави для існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки у суду не має показань свідка ОСОБА_10 наданих раніше, а тому оцінити значимість їх і те, що під час його допиту у судовому засіданні ці покази змінені суд позбавлений можливості.
Обвинувачений підтримав свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Вирішуючи питання про обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд вважає наступне.
Згідно до положень ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.
Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Положення ст.177 КПК України, встановлюють, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.
Положеннями ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Суд вважає також за необхідне зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Отже, ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.
Так, у справі «Смирнови проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».
Таким чином на думку суду посилання прокурора на існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України є обґрунтованим та доведеним.
Суд також погоджується із тим, що обраний до обвинуваченого на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 р. запобіжний захід у виді особистого зобов`язання згідно до положень ст.179 КПК України не сплинув.
Разом із тим суд не знаходить підстави для врахування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Суд погоджується із думкою захисника обвинуваченого, що значимість показань свідка ОСОБА_10 , які були надані на досудовому розслідуванні у порівнянні із тими, що були отримані безпосередньо у судовому засіданні, оцінити не можливо, оскільки у суду не має показань цього свідка наданих раніше.
Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину в результаті якого настала смерть людини, враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку, наявність невідшкодованої шкоди, його репутацію, проживання не за місцем реєстрації, то для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з метою виключення спроб переховуватися від правосуддя, суд вважає за можливе змінити обраний раніше запобіжний захід.
Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки на думку суду доведено і в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Отже, суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість зміни запобіжного заходу, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що іншій менш суворий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Кац та інші проти України».
За таких обставин заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.177,-178, 181, ст.ст.331, 350, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.
Змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з особистого зобов`язання на цілодобовий домашній арешт строком на два місяця до 21 червня 2021 р. включно, із покладенням на нього наступних обов`язків, відповідно до положень ч.5 ст.194 КПК України:
не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
прибувати до суду за першою вимогою.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ______________________________________________