справа № 208/2887/20
№ провадження 1-кп/208/131/21
УХВАЛА
Іменем України

03 березня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі, головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000225 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, пенсіонер, розлучений, на утриманні має неповнолітню дитину, 2003 року народження, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, згідно з наказом Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області від 29.10.2018 за № 297 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 01.11.2018 звільнено з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Дніпровського відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Таким чином, відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, та відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону, примітки до ст. 366-1 Кримінального кодексу України є суб`єктом обов`язкового декларування та суб`єктом злочину.

Після звільнення з займаної посади ОСОБА_4 свідомо допустив порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині необхідності подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, будучи ознайомленим із його вимогами, з огляду на таке.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи які припинили діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність зазначену підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. З цього Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому ч. 1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 3 п. 5 розділу 2 «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування , або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» п. 2, п. 5, ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), то передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Таким чином, ОСОБА_4 зобов`язаний був у період з 01.04.2019 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в Реєстрі.

Разом з тим, ОСОБА_4 будучи суб`єктом декларування, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зареєстрованим 14.02.2017 у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у період з 01.04.2019 по час складання повідомлення про підозру, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки свого діяння, достовірно знаючи про обов`язок подати до 00 год. 00 хв. 01 квітня 2019 року до Єдиного державного реєстру декларацію особи, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» за 2018 рік, шляхом заповнення останньої на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, будучи проінформованим відділом кадрового забезпечення Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП про вказаний обов`язок, шляхом доведення до його відома вимог Закону України «Про запобігання корупції» щодо подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, за минулий рік, особами, які припинили таку діяльність, про що свідчить власноручно написана відмітка про ознайомлення з відповідною пам`яткою 31.01.2018, а також будучи 21.05.2019 Національним агентством з питань запобігання корупції повідомленим про факт неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (лист №44-01/38909/19 від 11.05.2019), маючи всі необхідні умови та технічну можливість її подати, зазначену декларацію не подав.

Досудовим слідством, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 366-1 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним правопорушення.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження з зазначених підстав.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого, вислухавши думку прокурора, встановив наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Частиною 7 зазначеної статті визначено, що якщо зазначена обставина виявляється під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Рішенням Конституційного Суду України № 13-р/2020 від 27.10.2020 року, ст. 366-1 КК України визнана неконституційною, тобто вищезазначені дії обвинуваченого декриміналізовані.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 19.04.2000 року № 6-рп/ 2000 зазначив, що «згідно з частиною другою статті 58 Конституції України кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи.

Згідно положень ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч.1, ч. 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом і, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Верховний Суд в постанові від 11 грудня 2019 року по справі № 153/1289/18 зазначив, що рішення про закриття кримінального провадження на підставі зазначеної норми констатує відсутність злочинності та караності діяння і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи, а тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно обвинуваченого підлягає припиненню, а тому суд у судовому провадженні не може не відреагувати на зміну державою оцінки певного діяння.

Таким чином, дії ОСОБА_6 перестали бути кримінальним злочином, що виключає і необхідність у встановленні його вини за відсутністю підстав для застосування до обвинуваченого кримінально-правових наслідків, і ця позиція підтверджена Верховним Судом в постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 592/9111/18.

Одночасно, враховуючи нереабілітуючий характер цієї підстави, з урахуванням того, що її застосуванням фактично констатується причетність особи до вчинення кримінально-караного діяння, особа, щодо якої кримінальну справу закрито у зв`язку з усуненням новим кримінальним законом злочинності і караності інкримінованого їй діяння, повинна мати можливість реалізувати у суді своє право на судовий захист.

Обвинувачений під час судового засідання самостійно звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінальної справи з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК, на ухваленні виправдувального вироку не наполягав, що дає право суду закрити кримінальне провадження постановивши відповідну ухвалу.

Аналізуючи викладене, з урахуванням верховенства права та законності як загальних засад кримінального законодавства, суд вважає, що заявлене обвинуваченим клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 366-1 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4 ст.1ст.284 КПК України, оскільки рішенням Конституційного Суду України скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

На підставі викладеного, керуючись п.4 ч.1 ст. 284, 286, 371, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000225 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 366-1 КК України, закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за відповідне діяння.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого, не застосовувався.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 7 днів з дня її проголошення. Законної сили ухвала суду набирає після закінчення строку її оскарження.

Суддя ОСОБА_1