Справа № 364/436/21
Провадження № 1-кп/364/80/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за угодою про визнання винуватості кримінальне провадження, внесене 05.05.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогізна Володарського району Київської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, непрацюючий, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 01.05.2021 р. близько 12 год., перебуваючи неподалік домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на узбіччі дороги виявив дикорослі рослини коноплі та, розуміючи, що вони є нарковмісними, переслідуючи мету незаконного придбання і зберігання наркотичних засобів без мети збуту, зірвав листя зазначених вище рослин, чим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено. У подальшому ОСОБА_4 зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, переніс у житловий будинок до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого власного вживання.

07.05.2021 р. у ході проведеного санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс загальною масою 12,47 г.

Згідно зі Списком № 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» Таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770 (з подальшими змінами), канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Згідно з таблицею № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 р. № 188 (зі змінами), кримінальна відповідальність за зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу настає в разі зберігання наркотичного засобу масою від 5 г.

Разом із тим 20.05.2021 р. між прокурором Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 (доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 18.05.2021 р. № 1795, а.п. 24, 25) укладено угоду про визнання винуватості (а.п. 8-10).

За умовами зазначеної угоди сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною першою статті 309 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення, ідентично викладених як в обвинувальному акті, так і в угоді про визнання винуватості.

Згідно із згаданою угодою обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння (кримінального проступку).

У підготовчому судовому засіданні 12.08.2021 р. обвинувачений ОСОБА_4 також повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, ствердивши викладені в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості обставини його вчинення, пояснивши, що цілком розумів, яку рослину зривав та що вона є нарковмісною.

Надані в підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту і кваліфікує такі дії за частиною першою статті 309 КК України.

Крім того, угодою про визнання винуватості від 20.05.2021 р. сторонами кримінального провадження погоджено покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за частиною першою статті 309 КК України, а саме: покарання у виді 2 років обмеження волі із звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Також в угоді про визнання винуватості сторонами передбачені наслідки її укладення і затвердження, наслідки невиконання цієї угоди, визначені статтями 473, 476 Кримінального процесуального кодексу України(далі КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Кримінальне провадження підсудне Володарському районному суду Київської області на підставі частини першої статті 32 КПК України (з урахуванням норми пункту 31 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ухвалою суду від 04.06.2021 р. призначено підготовче судове засідання з підстав, викладених у названій ухвалі суду (а.п. 15-16) на 03.08.2021 р., відкладене на 12.08.2021 р. за клопотанням прокурора через зайнятість в іншому кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди. Згідно з положеннями статті 468, пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості; така угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, яке за визначенням статті 12 КК України є кримінальним проступком.

На виконання вимог статті 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком усвідомлює свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови укладеної сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, підстави для відмови в затверджені цієї угоди, передбачені частиною сьомою статті 474 КПК України, відсутні.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

При цьому суд враховує роз`яснення пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 р. № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», згідно з якими сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин другої, третьої статті 75 КК України суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та відсутні підстави для відмови в її затверджені, визначені КПК України. При цьому тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням згідно з частиною третьою статті 75 КК України визначаються виключно судом; у зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Зважаючи на усе наведене та враховуючи позиції прокурора і сторони захисту, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 20.05.2021 р. між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженого сторонами в угоді покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, передбаченому санкцією частини першої статті 309 КК України, із звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, його щире каяття.

Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Обставинами, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд визнає щире каяття й активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Матеріальної шкоди не завдано. Цивільний позов не заявлявся.

Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд, враховуючи що питання обрання йому запобіжного заходу перед судом не порушувалося, беручи до уваги, що обвинувачений не становить собою суспільної небезпеки, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує за вимогами статей 100, 124 КПК України згідно з долученими прокурором постановами про визнання речовими доказами (а.п. 26-28) та підтвердженням розміру процесуальних витрат (а.п. 29) за проведення зазначеної в обвинувальному акті і реєстрі матеріалів досудового розслідування судової експертизи (а.п. 5, 7).

Керуючись частиною першою статті 309 КК України, статтями 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 381, 382, 392-395, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.05.2021 р. між прокурором Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному 05.05.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040, ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 20.05.2021 р. покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі статті 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 (дев`яносто шість) коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 05.05.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040, а саме:

особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс у спецпакеті ЕХР 0387985, що знаходиться у камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, знищити;

відеозапис проведення обшуку від 07.05.2021 р., що знаходиться на оптичному DVD-диску Videx DVD-R PSP6B2XD12071004 та зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копії цього вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_3 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1