У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника ПрАТ «Модуль М» - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про накладення арешту у рамках кримінального провадження № 0000176, відомості про яке 13.12.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 191 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

Прокурор Берегівської окружної прокуратури прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про накладення арешту у рамках кримінального провадження № 0000176, відомості про яке 13.12.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 191 КК України.

В обґрунтування внесеного клопотання вказує на те, що досудовим розслідуванням перевіряються заяви громадського активіста ОСОБА_7 з приводу, на його думку, незаконних дій щодо майна ПрАТ «Модуль» та земельних ділянок, які перебували в постійному користування товариства.

В ході досудового розслідування, на перевірку заявлених фактів ОСОБА_7 , встановлено, що земельна ділянка в м. Ужгороді по вул.. Бобяка, загальною площею 12 га. була передана для постійного користування землею заводу «Ужгородприлад» для розміщення заводу, згідно з державним актом на право постійного користування землею серії Б №076204 виданим у 1985 році, реєстраційний номер вказаного акту в Книзі записів державних актів на право власності на землю відсутній.

Завод «Ужгородприлад» належав до виробничого об`єднання «Закарпатприлад». У 1993 році на базі ДВТП «Закарпатприлад» створено, шляхом перетворення (приватизації) ВАТ «Модуль», яке стало правонаступником всіх прав та обов`язків ДВТП «Закарпатприлад», в тому числі право постійного користування землею.

20.12.2018 Приватне акціонерне товариство «Модуль» відчужило частину нерухомого майна належного йому на праві приватної власності іншим приватним товариствам «Інвестгруп К-1», «Інвестгруп К-2», «Інвестгруп К-3» «Інвестгруп К», «Ротор».

Заяви від ПрАТ «Модуль», чи від товариств, які придбали нерухоме майно, з приводу його відчуження до органу досудового розслідування не надходило, як встановлено, директори товариств не мають один до одного претензій з приводу укладання договорів купівлі-продажу майна.

Крім цього, в ході досудового розслідування також перевіряються заявлені ОСОБА_8 факти, щодо того, що посадовими особами Ужгородської міської ради, в інтересах фізичних осіб підприємців, було внесено завідомо неправдиві відомості до документації із землеустрою та інших документів, при підготовці рішення XLІ сесії 7 скликання Ужгородської міської ради №1768 від 14.11.2019, на якому прийнято рішення щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок в м. Ужгороді по вул.Бобяка , 15 ПрАТ «Модуль», товариствам «Інвестгруп К-1», «Інвестгруп К-2», «Інвестгруп К-3» «Інвестгруп К», «Ротор».

Прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні отримано висновок експерта за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою № 16065/20 від 15.09.2020 щодо відповідності проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами :23:001:0080, :23:001:0081, :23:001:0082, :23:001:0083, :23:001:0084 та :70:001:0129 з подальшою передачею їх в оренду вимогам законодавства.

У відповідності до вказаного висновку, а також це попередньо підтверджено актом перевірки законності поділу земельної ділянки, що перебувала в постійному користуванні ПАТ «Модуль» за адресою м. Ужгород вул. Миколи Бобяка, 15 та формування на цьому місці нових земельних ділянок з кадастровими номерами :23:001:0080, :23:001:0081, :23:001:0082, :23:001:0083, :23:001:0084 та :70:001:0129, встановлено, що територія, зайнята земельними ділянками з вказаними кадастровими номерами була передана для постійного користування землею заводу «Ужгородприлад» для розміщення заводу, згідно з державним актом на право постійного користування землею серії Б №076204 виданим у 1985 році.

Згідно матеріалів кримінального провадження в межах всіх земельних ділянок розташовані нежитлові приміщення, право власності на які зареєстровано у відповідності до вимог законодавства.

Право власності на будівлі та споруди, що раніше належали ВАТ «Модуль» на сьогодні перейшли до товариств «Інвестгруп К-1», «Інвестгруп К-2», «Інвестгруп К-3» «Інвестгруп К», «Ротор» та ПрАТ «Модуль», а ВАТ «Модуль» втратило свої права на земельну ділянку.

Як зазначено експертом, відповідно, в даному випадку, письмова згода землекористувача ВАТ «Модуль», засвідчена нотаріально, на відведення земельних ділянок товариствам не вимагається, хоча і міститься в документаціях.

Також, в ході експертизи встановлено, що надання дозволів на розробку Проектів землеустрою щодо передач і в оренду земельних ділянок від 14.11.2019 рішення №1768 належало до компетенції Ужгородської міської ради.

За результатом дослідження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду з кадастровими номерами :23:001:0080, :23:001:0081, :23:001:0082, :23:001:0083, :23:001:0084 та :70:001:0129 експертом встановлено, що вони відповідають вимогам земельного законодавства.

Згідно даних проектів рішень Ужгородської міської ради цільове призначення земельних ділянок не змінюється, вони заплановані до передачі в оренду товариствам терміном на 5 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Згідно відомостей Державного земельного кадастру право власності та право користування на земельні ділянки з кадастровими номерами :23:001:0080, :23:001:0081, :23:001:0082, :23:001:0083, :23:001:0084 та :70:001:0129 не визначено, вони віднесені до земель комунальної власності Ужгородської міської ради.

21.01.2020 було прийнято постанову про визнання земельної ділянки за адресою вул. Бобяка, 15 в м. Ужгороді, що є комунальною власністю територіальної громади м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради (ЄДРПОУ 36541721) та на даний час офіційно перебуває на праві постійного користування ПАТ «Модуль» (ЄДРПОУ 05795783) на підставі Державного акту на право постійного користування серії Б№ 076204 речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що зважаючи на викладене, враховуючи норми кримінального процесуального законодавства, земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості:

- з кадастровим номером :23:001:0080 загальною площею 0,7024 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0081 загальною площею 7,1636 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0082 загальною площею 0,8634 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0083 загальною площею 2, 2651 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0084 загальною площею 0,0814 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0129 загальною площею 2,5847 га. є матеріальними об`єктами, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, підпадають під критерії, визначені статтею 98 КПК України.

Вказує, що у кримінальному провадженні призначено проведення земельно-технічної експертизи з метою з`ясування, чи є земельні ділянки з кадастровими номерами :23:001:0080, :23:001:0081, :23:001:0082, :23:001:0083, :23:001:0084 та :70:001:0129 частиною території,що була передана у постійне користування ПрАТ «Модуль», а також з метою встановлення площі земельної ділянки необхідної для обслуговування будівель комплексу.

Посилається на те, що з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, до завершення проведення зазначеної експертизи, у органу досудового розслідування є необхідність у накладенні арешту на вказані земельні ділянки, з метою забезпечення збереження доказів, проведення огляду, недопущення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення.

На підставі наведеного просить накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження щодо земельних ділянок, що перебувають у власності Ужгородської міської ради з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості:

- з кадастровим номером :23:001:0080 загальною площею 0,7024 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0081 загальною площею 7,1636 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0082 загальною площею 0,8634 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0083 загальною площею 2, 2651 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0084 загальною площею 0,0814 га.;

- з кадастровим номером :23:001:0129 загальною площею 2,5847 га..

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Представник «Модуль М» - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо внесеного клопотання заперечив, просив у задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі, посилаюся на подані письмові заперечення на клопотання. Пояснює, що приватне акціонерне товариство «Модуль М» визнано потерпілою стороною у кримінальному провадженні за № 0000176 від 13.12.2019 р. Тому, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження в частині накладення арешту, чи іншій формі на земельні ділянки площею 12 га діючого заводу ПАТ «Модуль М» та його по факту дочірніх підприємств не співставне та не переслідує мету збереження земельної ділянки як речового доказу від можливості перетворення, поділу, передачі чи відчуження на користь третіх осіб, та зокрема, незаконної передачі речових прав на земельну ділянку, адже це земля під об`єктами нерухомого майна, та ще й потерпілої сторони у даному кримінальному провадженні. Зазначає, що земельна ділянка, чи земельні ділянки, на які просять накласти арешт, як можливі докази у кримінальному провадженні, не є об`єктом, який може бути прихований, знищений або знецінений. Також, звертає увагу суду на те. що земельні ділянки за кадастровими номерами :23:001:0081, :23:001:0080, :23:001:0082; :23:001:0083; :23:001:0084; :70:001:0129, сформовані з огляду на наявність на таких нерухомого майна підприємств ПАТ «Модуль М», а тому підстав для відмови в їх отриманні в оренду у органу місцевого самоврядування нема, а звернення органу досудового розслідування вже в четверте з клопотанням про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження - це є систематичне грубе втручання органів досудового розслідування в діяльність підприємства та Ужгородської міської ради, що спричиняє, завдає відповідних збитків підприємствам, міському бюджету, є перешкоджанням їм проведенню законної господарської діяльності.
Вказує, що ПрАТ «Модуль М» саме звернулось до Ужгородської міської ради про поділ земельної ділянки, ще перебувала на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б №076204 у віданні товариства, саме добровільно подало відповідні заяви про можливість виділення окремих ділянок, звернулось з заявою про надання можливості розробити проект землеустрою на ділянку 7,16.36 га під власними будівлями та підтримує і повторно звернулось з клопотанням про припинення права постійного користування земельною ділянкою, що перебувала на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б №076204. Тому будь-які покликання органу досудового розслідування в частині наявності порушень, підроблень службовими особами заяв чи документів, неправомірності формування чи виділення земельних ділянок з попередньо наявної та вже сформованої земельної ділянки ПАТ «Модуль М» не відповідає дійсності, це є ніщо інше, як перешкоджанню отриманню заявниками земельних ділянок в оренду.
Окрім того, в матеріалах досудового розслідування наявні копії нотаріально посвідчених заяв посадових осіб ПрАТ «Модуль М», якими підтверджується, що ПрАТ «Модуль М» не заперечує проти надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, розташовану за адресою по вул. Миколи Боб`яка. 15, для наступної передачі її в оренду ТОВ «Інвестгруп К». ТОВ «Інвестгруп К-1», ТОВ «Інвестгруп К-2», ТОВ «Інвестгруп К-3», ПП «Ротор», для обслуговування набутого ними нерухомого майна.
У зв`язку із зазначеним, у ТОВ «Інвестгруп К», ТОВ «Інвестгруп К-1», ТОВ «Інвестгруп К-2», ТОВ «Інвестгруп К-3», ПГІ «Ротор» виникло право користування земельними ділянками для обслуговування набутого ними нерухомого майна.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Слідчим суддею встановлено, що з витягу з кримінального провадження № 0000176 слідує, що органом досудового розслідуванням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 191 КК України, за фактом внесення недостовірних даних до офіційних документів, які стаи підствою для відчуження нерухомого майна заводу ПрАТ «Модуль М» на користь ТОВ «Інвестгруп К», ТОВ «Інвестгруп К-1», ТОВ «Інвестгруп К-2», ТОВ «Інвестгруп К-3», ПГІ «Ротор» та в подальшому мало на меті отримання прав на земельні ділянки, належні Ужгородській територіальній громаді.
24 червня 2020 року слідчим постановлено, допустити до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 13.12.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 191 КК України тимчасового виконувача обов`язків директора ПрАТ «Модуль М» ОСОБА_9 представником потерпілої сторони Приватного акціонерного товариства «Модуль М» ідентифікаційний код 05795783.
Як вбачається з матеріалів справ, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2020 року (справа №308/14540/19) було накладено арешт на земельну ділянку площею 12 га по вул. Боб`яка, 15 в м. Ужгороді, належній територіальній громаді м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради, яка перебуває в користуванні ПАТ «Модуль» на підставі Державного акту на право постійного користування серії Б№ 076204, шляхом заборони користування, відчуження, розпорядження будь - яким чином вказаною земельною ділянкою.
10 серпня 2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скасовано арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2020 (справа № 308/14540/19) як захід забезпечення у кримінальному провадженні №0000176 від 13.12.2019, у вигляді заборони користування, відчуження, розпорядження будь-яким чином земельною ділянки площею 12 га по вул. Боб`яка, 15 в м. Ужгороді.
Крім того, 29 березня 2021 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (Справа №736/21) накладено арешт у вигляді заборони відчуження та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами :70:001:0129, :23:001:0080, :23:001:0081, :23:001:0082, :23:001:0083, :23:001:0084, що перебувають у комунальній власності громади міста Ужгород в особі Ужгородської міської ради. Заборонено прийняття будь-яких рішень Ужгородською міською радою щодо припинення права користування земельною ділянкою ПрАТ «Модуль М» на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б №076204.
20 квітня 2021 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання Приватного акціонерного товариства «Модуль М» про скасування арешту майна,- задоволено частково. Частково скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2021 року (справа №308/736/21, провадження №1-кс/308/1266/21) у кримінальному провадженні за №0000001 від 11.01.2021 року, у вигляді заборони відчуження та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :23:001:0081, що перебуває у комунальній власності громади міста Ужгород в особі Ужгородської міської ради та заборони прийняття будь-яких рішень Ужгородською міською радою щодо припинення права користування земельною ділянкою ПрАТ «Модуль М» на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б №076204.
Із вказаної ухвали слідує, що враховуючи, що після накладення ухвалою слідчого судді арешту на майно т.в.о. директора ПрАТ «Модуль М» ОСОБА_9 звернувся із клопотанням про надання в оренду терміном на 5 років земельної ділянки з кадастровим номером :23:001:0081, площею 7,1636 га, та у судовому засіданні підтвердив, що таке клопотання подане ним особисто та він його підтримує, вказана земельна ділянка на даний час перебуває у комунальній власності та у користуванні ПрАТ «Модуль М», слідчий суддя прийшов до висновку, що на даний час відпала потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме в арешті у вигляді заборони відчуження та розпорядження саме земельною ділянкою з кадастровим номером :23:001:0081, що перебуває у комунальній власності громади міста Ужгород в особі Ужгородської міської ради та у забороні прийняття будь-яких рішень Ужгородською міською радою щодо припинення права користування земельною ділянкою ПрАТ «Модуль М» на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б №076204.
25 травня 2021 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (Справа №308/5187/21) клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К», товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К-1», товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К-2», товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К-3», приватного підприємства «Ротор», приватного акціонерного товариства «Модуль М» про скасування арешту майна задоволено. Арешт майна у вигляді заборони відчуження та розпорядження, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2021 року у кримінальному провадження №0000001 в частині накладення такого на земельні ділянки за кадастровими номерами :70:001:0129, :23:001:0080, :23:001:0082, :23:001:0083, :23:001:0084 скасовано.
Із вказаної ухали слідує, що приймаючи до уваги те, заявники є законними користувачами даних земельних ділянок, вжиті заходи забезпечення є надмірними та не відповідають потребам досудового розслідування, зважаючи на те, що прокурором не надано достатніх доказів на підтвердження своїх доводів про відсутність підстав для скасування арешту, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба у застосуванні цього заходу та накладений арешт підлягає скасуванню.
Подане клопотання про накладення арешту прокурором мотивоване тим, що земельні ділянки з кадастровим номером :23:001:0080 загальною площею 0,7024 га., з кадастровим номером :23:001:0081 загальною площею 7,1636 га., з кадастровим номером :23:001:0082 загальною площею 0,8634 га., з кадастровим номером :23:001:0083 загальною площею 2, 2651 га.; з кадастровим номером :23:001:0084 загальною площею 0,0814 га.; з кадастровим номером :23:001:0129 загальною площею 2,5847 га. є матеріальними об`єктами, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, підпадають під критерії, визначені статтею 98 КПК України.

21 січня 2020 року постановою старшого слідчого в ОВС ГУНП в Закарпатській області, земельну ділянку площею 12 га по вул. Боб`яка, 15 в м. Ужгороді, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000176, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2019 року.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Слідчим суддею встановлено, ПАТ «Модуль М» звернулось до Ужгородської міської ради про поділ земельної ділянки, що перебувала на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б №076204 у віданні товариства. Добровільно подало відповідні заяви про можливість виділення окремих ділянок, звернулось з заявою про надання можливості розробити проект землеустрою на ділянку 7.16.36 га під власними будівлями та підтримує і повторно звернулось з клопотанням про припинення права постійного користування земельною ділянкою, що перебувала на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б №076204.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру забороно відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №194639981, ТОВ «Інвестгруп К» є власником нежитлового приміщення загальною площею 54.3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №152012727, ТОВ «Інвестгруп К-2» є власником нежитлового приміщення загальною площею 48.5 кв.м. за адресою: м. Ужгород, вул. Бобяка Миколи, 15д, приміщення 1.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру забороно відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №194649270, ТОВ «Інвестгруп К-3» є власником нежитлового приміщення загальною площею 50.8 кв.м. за адресою: м. Ужгород, вул. Бобяка Миколи, 15ж.
Також, згідно Витягу про державну реєстрацію прав №27600652, ПП «Ротор» є власником приміщення за адресою: м. Ужгород, вул. Бобяка Миколи, 15, корпус №5а, літ Ж.
Матеріали клопотання також містять копії нотаріально посвідчених заяв посадових осіб ПрАТ «Модуль М», з яких вбачається, що ПрАТ «Модуль М» не заперечує проти надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, розташовану за адресою по вул. Миколи Боб`яка. 15, для наступної передачі її в оренду ТОВ «Інвестгруп К». ТОВ «Інвестгруп К-1», ТОВ «Інвестгруп К-2», ТОВ «Інвестгруп К-3», ПП «Ротор», для обслуговування набутого ними нерухомого майна. У зв`язку із зазначеним, у ТОВ «Інвестгруп К», ТОВ «Інвестгруп К-1», ТОВ «Інвестгруп К-2», ТОВ «Інвестгруп К-3», ПГІ «Ротор» виникло право користування земельними ділянками для обслуговування набутого ними нерухомого майна.
З огляду на викладене, матеріали справи містять належні та допустимі докази перебування у приватній власності, вказаних вище юридичних осіб заявників по відношенню до Ужгородської міської ради, об`єктів нерухомого майна, що дає підстави вважати зазначених вище юридичних осіб землекористувачами на правах, що були у попереднього власника - ПрАТ «Модуль М».
Крім того, представником ПрАТ «Модуль М». до матеріалів клопотання додано звернення головного акціонера, іноземного інвестора ПрАТ «Модуль М» ОСОБА_10 до Голови Закарпатської обласної Державної адміністрації ОСОБА_11 та Голови Закарпатської обласної ради ОСОБА_12 , в якій просила вжити всіх можливих дій по припиненню незаконних дій органів досудового розслідування, вимагання від керівництва з`ясування належності та допустимості дій їх підлеглих у притягненні винних у завданні збитків товариствам та бюджету міста Ужгорода.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Відповідно дост. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що зазначені земельні ділянки, підпадають під критерії, визначені ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення збереження доказів, проведення огляду, недопущення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення просить на них накласти арешту вигляді заборони на розпорядженням щодо земельних ділянок.

Разом з тим, на переконання слідчого судді, прокурором в порушення вимог вказаних статей, не надано слідчому судді жодного доказу на підтвердження тих обставин, що земельні ділянки з кадастровим номером :23:001:0080 загальною площею 0,7024 га., з кадастровим номером :23:001:0081 загальною площею 7,1636 га., з кадастровим номером :23:001:0082 загальною площею 0,8634 га., з кадастровим номером :23:001:0083 загальною площею 2, 2651 га., з кадастровим номером :23:001:0084 загальною площею 0,0814 га. з кадастровим номером :23:001:0129 загальною площею 2,5847 га., мають значення речового доказу у кримінальному провадженні.
Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування постановою від 21 січня 2020 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000176 земельну ділянку площею 12 га по АДРЕСА_1 , прокурором у клопотанні не доведено таку мету арешту майна, як збереження речових доказів.
Клопотання прокурора містять лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин можливого вчинення кримінального правопорушення та виклад дослівного змісту ч. 1ст. 98 КПК України, без обґрунтування, за яким із критеріїв зазначеної статті об`єкти нерухомості визнано речовими доказами.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частина 6 статті 9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.
Статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст.317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.
Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження,у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема,вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.
Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.
Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту
З огляду на викладене слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено, що майно, про арешт якого ставиться питання, має значення доказу в даному кримінальному провадженні і підпадає під критерії, визначені у ст. 98 КПК України, зокрема, не обґрунтовано в достатній мірі, що воно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, і які інші відомості можна отримати за його допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000176 від 13.12.2019.
Також стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
З матеріалів клопотання вбачається, що накладення арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи зазначених товариств потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами користувачів майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси користувачів майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені під час судового розгляду обставини свідчать про недоведеність на цьому етапі кримінального провадження необхідності у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні внесеного клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 175, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про накладення арешту у рамках кримінального провадження № 0000176, відомості про яке 13.12.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 191 КК України, а саме арешту у вигляді заборони на розпорядження щодо земельних ділянок, що перебувають у власності Ужгородської міської ради з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості: з кадастровим номером :23:001:0080 загальною площею 0,7024 га.; з кадастровим номером :23:001:0081 загальною площею 7,1636 га.; з кадастровим номером :23:001:0082 загальною площею 0,8634 га.; з кадастровим номером :23:001:0083 загальною площею 2, 2651 га.; з кадастровим номером :23:001:0084 загальною площею 0,0814 га.; з кадастровим номером :23:001:0129 загальною площею 2,5847 га. відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1