Справа № 521/8631/20
Пр. № 1-кп/521/622/21 ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 березня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Больніс Р. Грузія, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей 2009, 2010, 2016 років народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, -
22.04.2020 року, о 3 годині 20 хвилин, ОСОБА_10 , з метою придбання слабоалкогольного напою «Рево», прибув до магазину продовольчих товарів «Міні-маркет 24», який розташований за адресою: м. Одеса вул. Старицького, 10, де в цей час здійснювала продаж товарів гр. ОСОБА_11 , та яка є матеріально - відповідальною особою.
У той же час, ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні вказаного магазину, розпиваючи слабоалкогольний напій «Рево», за який він не розрахувався, на ґрунті раптово виниклого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошима, а саме коштами отриманими від реалізації товару, які перебували у грошовій шафі в касовій зоні, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за допомогою розкладного ножа, який тримав у своїй руці, демонструючи при цьому його потерпілої ОСОБА_11 , на що у останньої склалося враження, що якщо вона протидіятиме нападнику, або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована, потерпіла сприйняла погрозу ножем як реальну, та наміри ОСОБА_12 як загрозливі для її життя та здоров`я, у зв`язку з чим була змушена не чинити опір та підкоритись його вимогам. Після чого, ОСОБА_10 , увійшов до місця розташування касового апарату та перебування грошової шафи, доступ до яких є обмеженим для сторонніх осіб та до яких право доступу має лише продавець, що є сховищем.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_10 , відкрив грошову шафу, звідки взяв 2300 грн., які належать ТОВ «Мікс Маркет Ко» (код ЕДРПОУ -0178415) після чого змусив ОСОБА_11 надати йому цінні речі, які вона мала при собі, на що остання, переживаючи за своє життя та здоров`я, дістала з кишені свого одягу грошові кошти у розмірі 500 гривень, які належали їй. Після чого, ОСОБА_10 з місця події зник, завдавши майнової шкоди ОСОБА_11 та ТОВ «Мікс Маркет Ко» код ЕДРПОУ 40178415, на загальну суму 2800 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив обставини заволодіння ним за допомогою ножа майном потерпілої та ТОВ «Мікс Маркет Ко», при цьому пояснив суду, що ніж він взяв на місці скоєння злочину. У скоєному щиро розкаявся.
Разом з цим, провівши допит обвинуваченого, судом було встановлено, що обвинувачений своїми показами фактично підтвердив обставини вчиненого ним злочину, а саме: час, місце, спосіб, що у своїй сукупності підтверджує правильність кваліфікації його дій органом досудового слідства по ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він своїми показами підтвердив факт заволодіння майном потерпілої за допомогою ножа, за вказаних в обвинувальному акті обставин. Єдиною відмінністю від повного визнання обвинуваченим формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, є факт придбання ним ножа шляхом знахідки на місці скоєння злочину.
При цьому, суд виходить з того, що наданими матеріалами кримінального провадження, відеозаписом з місця події, не надається за можливе спростувати покази обвинуваченого щодо отримання ним у користування ножа на місці скоєння злочину, чи підтвердити версію обвинувачення щодо належності ножа обвинуваченому, а отже, з урахуванням ст. 62 Конституції України, суд тлумачить зазначені обставини на користь обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зазначена обставина жодним чином не впливає на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_13 злочину, оскільки обвинувачений фактично визнає факт того, що заволодівав майном потерпілої із застосуванням ножа.
Таким чином, проаналізувавши покази обвинуваченого надані ним в ході судового засідання, суд приходить до висновків, що зазначені покази по своїй суті є такими, що у повній мірі висвітлюють обставини вчиненого кримінального правопорушення, підтверджують правильність кваліфікації злочину, повністю співвідносяться з відеозаписом з місця події та іншими доказами, а отже є такими, що свідчать по своїй суті про повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_14 .
Не зважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_13 , його вина також повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, отриманих в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України, а саме:
-Показами потерпілої ОСОБА_11 про те, що 22.04.2020 року, о 03.20 годині, вона перебувала на своєму робочому місці в магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . У зазначений час, в двері магазину постукав знайомий їй ОСОБА_10 , вона відкрила йому двері та пустила до магазину. Перебуваючи в магазині, обвинувачений взяв слабоалкогольний напій «Рево», після чого, перебуваючи в магазині, вони деякий час спілкувалися оскільки були знайомі. Після чого, ОСОБА_10 почав шукати в своїй кишенях гроші, з метою розрахунку за напій «Рево». Не знайшовши грошей, обвинувачений сказав, що можливо їх загубив і направився на вулицю з метою їх відшукання. Через деякий час він повернувся і повідомив що грошей не має. Після чого він повідомив їй що йому терміново потрібні гроші. Оскільки він знав де зберігаються гроші в магазині, він підійшов до тумби і взяв звідти гроші. При цьому вона побачила у нього в руках ніж. Після чого, обвинувачений попросив у неї віддати йому її мобільний телефон і належні їй грошові кошти, на що вона йому повідомила що телефон вона залишила вдома. Після чого, на вимогу обвинуваченого вона дістала зі своїх кишень належне їй майно, а саме належні їй 500 гривень. Забравши кошти, обвинувачений вибачився, і намагаючись закрити її в магазині, зник. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки матеріальний та моральний збиток їй повністю погашений та вона його пробачила.
-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.04.2020 року;
-Протоколами огляду місця події (2шт.) від 22.04.2020 року з фото та відео додатками;
-Протоколом затримання ОСОБА_12 від 22.04.2020 року;
-Протоколом огляду відеозапису з місця події від 22.04.2020 року;
-СД диском з відеозаписом з місця події;
-Протоколом огляду предметів, грошових коштів, предметів одягу, мобільного телефону з фотодатками від 22.04.2020 року;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2020 року;
-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 28.04.2020 року;
З урахуванням викладеного, суд вважає наведені та досліджені в ході судового засідання докази достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд кладе в основу доказової бази вироку, узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого і потерпілої та зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості ОСОБА_12 в інкримінованому злочині.
На підставі вищевикладеного, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом та кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у сховище.
При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, незадовільний стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Під час обрання виду та міри покарання, суд також враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Судом встановлено, що злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином проти власності.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_10 є особою з середньою освітою, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2009, 2010, 2016 років народження, тобто має стійкі соціальні зв`язки, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Майнова та моральна шкода добровільно та у повному обсязі відшкодована в ході досудового слідства, цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено. (4 заяви від потерпілої, а.с. 51, 52, 53, 54)
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та визнання вини.
На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд також визнає обставинами, що пом`якшують покарання: наявність на утриманні трьох малолітніх дітей 2009, 2010, 2016 років народження, вчинення злочину вперше, повне та добровільне відшкодування майнової шкоди завданої злочином.
Обставин справи, які обтяжують покарання ОСОБА_12 , згідно ст.67 КК України, не встановлено.
Також при обранні виду та міри покарання, суд враховує думку потерпілої, яка в своїх заявах, та в ході судового розгляду просила суд застосувати до ОСОБА_12 найбільш можливе мінімальне покарання, у тому числі не пов`язане з позбавленням волі.
З огляду на викладене, зазначені пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступіть тяжкості вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність тяжких наслідків, обставини вчинення злочину, а саме відсутність з боку обвинуваченого до потерпілої під час вчинення злочину застосування фізичного насилля, суд вважає за можливе застосувати положення ч.1 ст.69 КК України та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.3 ст. 187 КК України, без конфіскації майна, з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а визначене судом покарання буде достатнім для перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.
При визначенні можливості застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покаранні з випробуванням, суд також враховує факт того, що обвинувачений значний термін утримувався в умовах ізоляції від суспільства, а саме в умовах слідчого ізолятору, що, на думку суду, з урахуванням його належної поведінки під час досудового слідства та розгляду справи в суді, його щирим каяттям, відшкодуванням шкоди, наявністю стійких соціальних зв`язків та пом`якшуючими вину обставинами і відсутністю обтяжуючих, належним чином вплинуло на його поведінку та ставлення до скоєного, і дає суду підстави вважати про поступове перевиховання та виправлення обвинуваченого перед суспільством, без необхідності його подальшої ізоляції.
Питання пов`язані з судовими витратами та речовими доказами по справі, суд вирішує у відповідності до положень ст. ст.124, 100 КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-376 КПК України, ст.1-90 КК України, суд, -
ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України та призначити йому, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Здійснення контролю за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 980 гривень 70 копійок.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2020 року (справа № 521/6421/20, пр. № 1-кс/521/2130/20) скасувати.
Речові докази по справі:
-СД диск з відеозаписом з камер спостереження з місця скоєння злочину зберігати при матеріалах кримінального провадження;
-грошові кошти у розмірі 2800 гривень, вважати повернутим за належністю законному власнику- потерпілої;
-мобільний телефон «Самсунг», куртку та спортивні штани чорного кольору, кепку чорного кольору повернути ОСОБА_15 у встановленому законом порядку;
-складний ніж із дерев`яними накладками коричневого кольору знищити;
Змінити до набрання вироком законної сили ОСОБА_16 запобіжний захід з утримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, з дня отримання його копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3