Справа № 953/7877/21
н/п 1-кс/953/4199/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 від 23.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 від 23.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене 23.04.2021 в ході проведення огляду предмету майно, а саме: мобільний телефон «TECNO», «ІMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору НОМЕР_3 , з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження.
В обґрунтування клопотання зазначає, що 23.04.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено речовину схожу на наркотичну. 23.04.2021 вказані відомості про кримінальне правопорушення були зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000434 від 23.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. 23.04.2021 року старшим слідчим слідчого відділу Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області за участю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено огляд мобільного телефону марки «TECNO», «ІMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору НОМЕР_3 .
Враховуючи те, що на даному мобільному телефоні може міститись інформація, щодо придбання ОСОБА_4 психотропної речовини, а також контакти осіб у яких він купував психотропну речовину та з метою повного та всебічного досудового розслідування, виникла необхідність в його вилученні, з метою проведення відповідних експертиз.
Вищевказаний мобільний телефон належить громадянину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи те, що мобільний телефон «TECNO», «ІMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору НОМЕР_3 є предметом вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також з метою перевірки та проведення судових експертиз, прокурор просить накласти арешт на вищевказаний мобільний телефон.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник майна будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, проти накладення арешту не заперечує.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, та як вбачається зі змісту витягу з ЄРДР № 0000434, що слідчим відділом ХРУП №1 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000434 від 23.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Згідно протоколу огляду предмету, 23.04.2021 р. за участю ОСОБА_4 було оглянуто та вилучено мобільний телефон марки «TECNO», «ІMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору НОМЕР_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, з урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення дотримані процесуальні строки, передбачені ст. 171 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 від 23.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене 23.04.2021 р. в ході проведення огляду предмету, майно, а саме: мобільний телефон «TECNO», «ІMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору НОМЕР_3 , з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження.
Місцем зберігання арештованого майна, відповідно до порядку визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, визначити камеру схову Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя -