КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно, що було вилучено під час проведення затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон золотистого кольору в чохлі чорного кольору, марки Айфон, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; грошові кошти в розмірі 972 гривні (3 купюри по 200 гривень, 2 купюри по 100 гривень, 3 купюри по 50 гривень, 1 купюра 20 гривень, 2 купюри по 1 гривні) та 950 доларів США (9 купюр по 100 доларів та 1 купюра 50 доларів); накладено арешт на майно, що було вилучено під час проведення затримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: мобільний телефон чорно-червоного кольору, марки НОКІА.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, а саме: мобільного телефону золотистого кольору в чохлі чорного кольору, марки Айфон, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; грошових коштів в розмірі 972 гривні (3 купюри по 200 гривень, 2 купюри по 100 гривень, 3 купюри по 50 гривень, 1 купюра 20 гривень, 2 купюри по 1 гривні) та 950 доларів США (9 купюр по 100 доларів та 1 купюра 50 доларів), мобільного телефону чорно-червоного кольору, марки НОКІА.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що відповідність арештованого майна ознакам речового доказу не доведено. Крім того, арешт накладено на майно вказане у клопотанні, яке відрізняється від майна зазначеного в рапортах під час його вилучення.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, останнім днем подачі апеляційної скарги було 13.03.2021 року вихідний день, тому апеляційна скарга подана у робочий день після вихідного.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що останнім днем подачі апеляційної скарги було 13.03.2021 року вихідний день, колегія суддів, виходячи з положень ст. 115 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасного оскарження ухвали слідчого судді.

В судове засідання прокурор та представник власника майна не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, у провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000128 від 19 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.
Постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 від 31.01.2021 року вказане у клопотанні майно визнано у кримінальному провадженні №0000128 від 19 жовтня 2020 року речовим доказом.
01 лютого 2021 року слідчий СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотання про накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року клопотання органу досудового розслідування задоволено.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів справи вказане в клопотанні майно постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 від 31.01.2021 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, обставини, у зв`язку з якими проводиться досудове розслідування, підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування призведе до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності арештованого майна ознакам речових доказів є необґрунтованими та недоведеними, які спростовуються наданими матеріалами справи.
Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно, що було вилучено під час проведення затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон золотистого кольору в чохлі чорного кольору, марки Айфон, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; грошові кошти в розмірі 972 гривні (3 купюри по 200 гривень, 2 купюри по 100 гривень, 3 купюри по 50 гривень, 1 купюра 20 гривень, 2 купюри по 1 гривні) та 950 доларів США (9 купюр по 100 доларів та 1 купюра 50 доларів); накладено арешт на майно, що було вилучено під час проведення затримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: мобільний телефон чорно-червоного кольору, марки НОКІА, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1763/2021 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1