Справа №579/780/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/977/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2021 року, якою до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 353, ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 353, ч. 3 ст. 187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2021 року клопотання прокурора було задоволено і до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2021 року включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що під час розгляду клопотання прокурора стороною обвинувачення не були доведені ризики, а лише їх перелічення не свідчить про їх існування.

Апелянт зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які підтверджують можливість наявності зазначених прокурором ризиків, а також докази того, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Також захисник вказує, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, хвору матір та неповнолітнього сина, раніше не судимий, просив обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, обіцяв виконати покладені на нього обов`язки, однак, суд цього не врахував.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, апелянт вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає до скасування.

До початку апеляційного розгляду вказаної скарги від обвинуваченого надійшла заява, в якій він просив апеляційний розгляд поданої захисником ОСОБА_6 апеляційної скарги проводити без його участі.

З урахуванням позиції обвинуваченого захисник ОСОБА_6 та прокурор також подали заяви з проханням здійснити апеляційний у їх відсутність.

З огляду на викладене, враховуючи, що про час, день та місце розгляду даного провадження учасники повідомлені належним чином, керуючись ч.1 ст. 406 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 провести в порядку письмового провадження, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 353, ч. 3 ст.187 КК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, який існує у зв`язку з тим, що після вчинення 24 жовтня 2020 року інкримінованих злочинів, останній був затриманий лише 30 жовтня 2020 року, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує у зв`язку з тим, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою зміни первісних показань на його користь для пом`якшення його відповідальності та покарання. Про існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчать ті обставини, що ОСОБА_5 ніде не працює, як колишній співробітник, обізнаний з специфікою роботи правоохоронних органів, що може дозволити вчиняти йому інші злочини та залишатись не викритим.

Крім того, судом було враховано і особу ОСОБА_5 , його репутацію, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також, що злочин, у вчиненні яких обвинувачується останній, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, становить небезпеку для суспільства.

З врахуванням вищезазначеного, на спростування доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та дійшов обґрунтованого висновку, що більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора та не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 ..

При цьому посилання апелянта на не врахування судом наявності у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, хворої матері та неповнолітнього сина, а також, що він є раніше не судимою особою, не спростовують правильність висновків суду про необхідність застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою з врахуванням існуючих ризиків, про які зазначав прокурор у поданому клопотанні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим ухвалу суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 177, 182, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2021 року, якою до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2021 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4