Справа № 202/2465/21
Провадження № 1-кс/202/2219/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

27 квітня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000244 від 29.03.2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, в якому просить накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 .

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 від 29 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, допитано потерпілого ОСОБА_6 , з показів якого встановлено, що його знайомий ОСОБА_7 у вересні 2015 року взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 500 000 доларів США для розвитку свого бізнесу під розписку. Гроші повинен був повернути в 2016 році. На сьогодні борг не повернуто, потерпілому стало відомо, що ОСОБА_7 вже не є власником ТОВ «ЄСП-АГРО», продав цю фірму, наразі продає майно та придбав квартиру у Чеській республіці, куди має намір переїхати жити.

Посилаючись на необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий просить накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала.

Відповідно до частини 2 статті 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власника майна.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000244 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2021 року.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало звернення ОСОБА_6 до Дніпропетровської обласної прокуратури щодо вчинення кримінального правопорушення за фактом шахрайства з боку знайомих йому осіб.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .

Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своєму клопотанні слідчий ставить питання про арешт нерухомого майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 , посилаючись на необхідність забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Між тим, слідчий суддя вважає, що необхідність накладення арешту слідчим у клопотанні не доведена.

Слідчий суддя враховує, що про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в рамках цього кримінального провадження нікому не повідомлено.

Законні підстави для арешту майна ОСОБА_5 на даному етапі досудового розслідування відсутні.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, яке заходиться за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1