ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/804/21 Номер провадження 11-кп/814/711/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 15.01.2020 вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців,

задоволено клопотання та звільнено його умовно-достроково на 6 місяців 13 днів від відбування покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.01.2020.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що згідно з характеристикою, затвердженою начальником державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. За вироком суду цивільного позову не має. Виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Крім цього, адміністрація установи у своїй характеристиці зазначила, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці «довів своє виправлення». На обґрунтування свого висновку адміністрація установи навела певні обставини, які, на її думку, свідчать про те, що засуджений «довів своє виправлення» та вказані обставини знайшли своє підтвердження і в ході судового розгляду.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання відносно засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі отримав 2 заохочення, допускав порушення режиму утримання, за що на нього 29.05.2020 накладено стягнення у виді попередження.
Вважає, що вказана кількість заохочень, їх періодичність накладення свідчить про нестабільну поведінку засудженого, і не може свідчити про його безумовну зразкову поведінку та те, що останній довів своє виправлення.
Окрім того, з початку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, не залучався до оплачуваних робіт, комісією установи ОСОБА_7 відмовлялось з приводу переведення, заміни покарання більш м`яким та умовно-дострокового звільнення.
На переконання прокурора, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення та потребує додаткового контролю з боку адміністрації колонії.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав у ній наведених.

Засуджений ОСОБА_7 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду без змін.

Мотиви суду.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

Так ОСОБА_7 засуджений 15.01.2020 вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців. Строк відбування покарання відраховується з 28.02.2020.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України станом на час звернення ОСОБА_7 до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, останній відбув 1/2 частину призначеного судом покарання.

Висновки суду першої інстанції про наявність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 28.02.2020.

З 02.03.2020 перебував в ДУ «Кіровоградський слідчий ізолятор», де характеризувався негативно за порушення вимог встановленого режиму відбування покарання, за що було накладено стягнення 29.05.2020, яке погашено 29.11.2020.

З 10.07.2020 відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», працевлаштований різноробочим виробничої зони установи, до праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу. За час відбування покарання зарекомендував себе позитивно. Порушення вимог встановленого порядку відбування покарання не допускав, стягнення не накладалися. На теперішній час характеризується позитивно, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці був заохочений 2 рази (30.11.2020, 26.02.2021). Крім того, бере участь у реалізації програм диференційого виховного впливу «Духовне відродження», відвідує заплановані заходи, читає духовну літературу, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну ініціативу в організації їх роботи.

За висновком характеристики від 25.03.2021 ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Щодо доводів прокурора, що ОСОБА_7 що з початку відбування покарання не залучався до оплачуваних робіт, то такі висновки не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки відповідно до довідки про доходи (а.с. 18), ОСОБА_7 працевлаштований з серпня 2020 року до моменту звернення з клопотанням, а до ДУ «Божковська виправна колонія № 16» він прибув 10.07.2020, що свідчить про те, що він почав працювати фактично одразу після прибуття.
Факт відмови засудженому комісією установи в умовно-достроковому звільненні та щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України колегія суддів бере до уваги, проте вважає, що на даний час засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, та може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
З огляду на викладене, ухвала районного суду є законною та вмотивованою, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2021 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнення його умовно-достроково на 6 місяців 13 днів від відбування покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.01.2020 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4