Справа № 755/626/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1688/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001551 щодо не визначення слідчого, невнесення належних відомостей до ЄРДР, нездійснення слідчим слідчих дій (допиту свідків, зазначених потерпілим і потерпілого) і ненадання слідчим слідчому судді клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, наведених потерпілим, та встановлення процесуальних строків, повернуто особі, яка її подала,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали слідчого судді, 12 січня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001551, яка полягає у не визначенні слідчого, невнесення належних відомостей до ЄРДР, нездійсненні слідчим слідчих дій (допиту свідків, зазначених потерпілим і потерпілого) і ненаданні слідчим слідчому судді клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, наведених потерпілим. Також ОСОБА_6 просив встановити процесуальні строки розгляду кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001551 щодо не визначення слідчого, невнесення належних відомостей до ЄРДР, нездійснення слідчим слідчих дій (допиту свідків, зазначених потерпілим і потерпілого) і ненадання слідчим слідчому судді клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, наведених потерпілим, та встановлення процесуальних строків, повернуто особі, яка її подала.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 на адресу керівника Київської місцевої прокуратури № 4 подав заяву від 15 жовтня 2020 року про встановлення процесуальних строків досудового розслідування злочину, відповідно до ст.ст. 28, 39, 40, 114, 159-160, 219, 225 КПК України, проте, не надав жодного підтвердження отримання даної заяви Київською місцевою прокуратурою № 4, а також інформації щодо надання відповіді за вказаною заявою. За таких обставин, бездіяльність вчинена починаючи з 15 жовтня 2020 року, і відповідно до вимог ст. 115 КПК України, останнім днем строку подання до слідчого судді скарги на таку бездіяльність є 26 жовтня 2020 року включно. Заявником направлено скаргу до слідчого судді місцевого суду 05 січня 2021 року та отримано 13 січня 2021 року, тобто після закінчення строку, встановленого для її подання, а саме по 26 жовтня 2020 року включно і питання про поновлення цього строку заявником не порушується. Також, із самої скарги не вбачається, яку саме бездіяльність слідчого, прокурора оскаржено до слідчого судді, а також не надано доказів бездіяльності. Крім того, ОСОБА_6 не зазначено та не долучено до скарги чи звертався він до слідчого з відповідним клопотанням про вчинення певних дій, здійснення яких він вважає необхідними та про які зазначено у скарзі.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, розгляд справи відбувся з порушеннями установленого законом порядку і з порушенням положення про АСДС та неналежним суддею. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції позбавив його права надати докази, здійснивши розгляд без його участі.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційний суд за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі, направив ОСОБА_6 повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги. Однак, дане повідомлення повернулось до суду з поміткою про невручення. Крім того, за клопотанням ОСОБА_6 останній неодноразово викликався в судове засідання Київського апеляційного суду за допомогою «sms-повідомлення», що стверджується довідками про направлення судової повістки в електронному вигляді за допомогою «sms-повідомлення».

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності ,так й самої процесуальної поведінки сторони провадження ,та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

На підставі наведеного, у зв`язку з дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 без його участі, на підставі наявних матеріалів судового провадження.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання осіб, що беруть участь у судовому провадженні, які належним чином повідомлялись про час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не подавали, а тому колегія суддів, у відповідності з вимогами ч.4 ст. 405 КПК України, вважає розглянути справу без участі останніх, оскільки їх неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києвазі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001551, яка полягає у невизначенні слідчого, невнесення належних відомостей до ЄРДР, нездійсненні слідчим слідчих дій (допиту свідків, зазначених потерпілим і потерпілого) і ненаданні слідчим слідчому судді клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, наведених потерпілим та просив встановити процесуальні строки розгляду кримінального провадження.
Зі змісту скарги та долучених до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 на адресу Київської місцевої прокуратури №4 подав заяву від 15.10.2020 про встановлення процесуальних строків досудового розслідування злочину, відповідно до ст.ст. 28, 39, 40, 114, 159-160, 219, 225 КПК України (а.с. 17-18).

Повертаючи вказану скаргу слідчий суддя вказав на те, що заявником не надано жодного підтвердження отримання поданої ним заяви Київською місцевою прокуратурою №4, а також інформації щодо надання відповіді за вказаною заявою, а скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, і скаржник не порушує питання про поновлення цього строку. Окрім того, слідчий суддя зазначив, що зі змісту скарги не вбачається, яку саме бездіяльність слідчого, прокурора оскаржено до слідчого судді, не надано доказів бездіяльності, а також ОСОБА_6 не зазначено та не долучено до скарги чи звертався заявник до слідчого з відповідним клопотанням про вчинення певних дій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності у кримінальному провадженні забезпечується в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до положень ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтями 303, 304 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Відповідно до положень ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Висновок слідчого судді про те, що скарга ОСОБА_6 , подана до суду після закінчення десятиденного строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, є обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст.116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що до матеріалів провадження ОСОБА_6 не додано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що він дійсно звертався до Київської місцевої прокуратури №4 із заявою, що, у свою чергу, позбавило слідчого суддю можливості перевірити її на предмет відповідності положенням ст.214 КПК України та наявності обов`язку прокурора, слідчого вчинити дії, які передбачені цією нормою закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з`явився та не надав доказів, які би підтверджували факт звернення його до Київської місцевої прокуратури №4 зі заявою про встановлення процесуальних строків досудового розслідування злочину.

Таким чином, слідчий суддя діючи в межах вимог КПК України, обґрунтовано повернув скаргу особі, яка її подала.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді від 13 січня 2021 року про повернення скарги ОСОБА_6 , є законною та обґрунтованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001551 щодо не визначення слідчого, невнесення належних відомостей до ЄРДР, нездійснення слідчим слідчих дій (допиту свідків, зазначених потерпілим і потерпілого) і ненадання слідчим слідчому судді клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, наведених потерпілим, та встановлення процесуальних строків, повернуто особі, яка її подала залишити без змін.

Судді ________________ _______________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4