Дата документу 09.02.2021 Справа № 319/827/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/430/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 319/827/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2020 року продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.437, ч.1 ст.438 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 січня 2021 року включно.

Згідно зі змістом судового рішення, на розгляді Куйбишевського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.437, ч.1 ст.438 КК України.

Для забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року продовжено до 05 грудня 2020 року (включно).

Прокурор в судовому засіданні наполягав на продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 раніше застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні існують та не зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, уникнути яких буде не можливо у разі застосування іншого запобіжного заходу, і які були підставою для обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу.

Такими ризиками на думку прокурора є можливість переховуватись від суду враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, можливість впливати на свідків і потерпілих у кримінальному провадженні з метою зміни їх показань.

Продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід, суд першої інстанції прийшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 , не погоджуючись із рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування доводів зазначає, що під час судового засідання обвинуваченому стало зле через його хворобу на цукровий діабет, у зв`язку з чим він не зміг приймати подальшу участь у засіданні. Проте суд першої інстанції, в порушення вимог ст.193 КПК України, розглянув питання продовження строку запобіжного заходу без обвинуваченого.

Крім того, судом першої інстанції на підставі ч.1 ст.53 КПК України було залучено адвоката з регіонального центру з надання вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізьких областях ОСОБА_8 (доручення №028-0010164 від 02.12.2020). Однак захисником ОСОБА_8 не було вчинено жодних дій щодо захисту прав обвинуваченого, зокрема він не спілкувався з ОСОБА_7 перед судовим засіданням з метою визначення спільної позиції, під час судового засідання жодної думки з приводу продовження запобіжного заходу ним не висловлено. Таким чином участь захисника мала формальний характер і фактично не несла на меті захист прав та законних інтересів ОСОБА_7 .

Вказує, що прокурором під час розгляду у судовому засідання питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не було надано жодного доказу на обґрунтування вказаних ризиків. Тобто, одних припущень прокурора щодо наявності певних ризиків недостатньо для винесення слідчим суддею, судом рішення про обрання запобіжного заходу, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копій матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Прокурором було формально перелічено ризики, які на його думку є лише можливими.

Разом з цим, судом першої інстанції не було розглянуто можливості застосування іншого запобіжного заходу. Суд обмежився лише формальним посиланням на неможливість застосування інших видів запобіжних заходів у зв`язку із доведеністю існування ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Також звертає увагу, що обвинувачений страждає на цукровий діабет II типу. Проте з моменту прибуття ОСОБА_7 до Вільнянської установи виконання покарань №11 він не був забезпечений належним медичним обслуговуванням. Стан здоров`я на сьогодні визначено як середньої тяжкості. Медична частина Вільнянської установи виконання покарань №11 не немає можливості забезпечити ОСОБА_7 рекомендованими йому лікарськими препаратами та дієтичним харчуванням. Керівництвом філії ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області не спростовується відсутність необхідних медичних препаратів. Неодноразово обвинуваченому викликалась швидка допомога безпосередньо до зали суду та констатувалось перевищення рівня цукру в крові у два та більше разів, що є наслідком неналежного лікування. Однак суд першої інстанції не взяв це до уваги.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

08 лютого 2021 року захисником-адвокатом ОСОБА_6 до початку апеляційного розгляду була подана заява, відповідно до якої останній, в порядку ст.403 КПК України, відмовився від апеляційної скарги. Відмова захисника від апеляційної скарги була погоджена з обвинуваченим ОСОБА_7 .

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_9 та захисник-адвокат ОСОБА_6 не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку розгляду справи прокурор ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_6 надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або, якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Оскільки захисник-адвокат ОСОБА_6 відмовився від своїх апеляційних вимог, а іншими учасниками судового провадження скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції не подані, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 підлягає закриттю.

Керуючись ст.403 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

заяву захисника-адвоката ОСОБА_6 про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2020 року задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2020 року, якою продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.437, ч.1 ст.438 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 січня 2021 року включно, закрити.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4