Справа № 467/364/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ;

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ОСОБА_9 ;

обвинуваченого ОСОБА_10 ;

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження №0000080 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , громадянина України, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дерть Рокитнівського району Рівненської області, не одруженого, маючого неповну середню освіту, непрацюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», раніше судимого:
23.09.2019 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 850 грн., штраф сплачений 23.09.2019 року;
18.02.2021 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 18.02.2020 року, близько 14-00 години, ОСОБА_10 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, перебуваючи на законних підставах на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, їх караність, не маючи речових прав на майно, таємно викрав з господарського приміщення даного домоволодіння електроточило марки «Ростех», моделі Т1535, належне потерпілій ОСОБА_11 , вартістю 720,00 грн., після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав частково та надав наступні показання.

В зимовий час, на початку 2020 року він перебував з ОСОБА_12 за місцем проживання останнього по АДРЕСА_2 . Даний будинок раніше належав батькам ОСОБА_12 , на даний час кому належить будинок обвинувачений не знає. Сестра ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , неодноразово сварила їх та виганяла, коли вони разом вживали спиртні напої в зазначеному будинку. Того дня вони з ОСОБА_12 разом вживали спиртні напої, а коли горілка закінчилася, ОСОБА_12 запропонував продати точило щоб купити горілки. Але сам він цього робити не став, оскільки йому було погано. Тоді ОСОБА_10 пішов до сараю, вирвав точило, поніс та продав його мешканцю смт. Арбузинка ОСОБА_13 за 1,5 л горілки та 1 бутель огірків.
Не дивлячись на позицію обвинуваченого, провина його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України в повному обсязі доводиться наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що домоволодіння по АДРЕСА_2 раніше належало її покійній матері, потім його успадкувала сестра ОСОБА_14 , яка сама проживала на той час у іншій області та дозволила жити у будинку їх брату, ОСОБА_12 . За дорученням сестри, ОСОБА_11 доглядала за будинком, вона кожного дня відвідувала будинок, оскільки живе через хату, користувалась господарськими приладами, в тому числі зернодробилкою та викраденим точилом, так як утримує худобу. Неодноразово в присутності ОСОБА_10 вона сварила ОСОБА_12 за те, що вони разом вживають спиртні напої,а після цього з будинку зникають речі, виганяла їх, таким чином ОСОБА_10 добре відомо, що будинок та речі в ньому ОСОБА_12 не належать. В лютому 2020 року, більш точної дати вона не пам`ятає, вона зранку виявила відсутність в одній з господарських споруд точила та звернулась до працівників поліції.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що є рідним братом потерпілої ОСОБА_11 , будинок по АДРЕСА_2 раніше належав їх покійній матері, потім його успадкувала сестра ОСОБА_14 , яка сама проживала на той час у іншій області, а за будинком доручила доглядати ОСОБА_11 . З дозволу сестри він проживав у зазначеному будинку. В лютому 2020 року, більш точної дати він не пам`ятає, до нього прийшов ОСОБА_10 з пляшкою горілки, яку вони разом випили. Наступного дня від сестри ОСОБА_11 він дізнався, що з господарського приміщення пропало точило. Хто взяв точило він не знає, дозволу ОСОБА_10 брати та продавати точило він не давав. Також свідок підтвердив, що в той день був в стані сильного алкогольного сп`яніння, однак не пам`ятає щоб мав розмову з ОСОБА_10 щодо продажу приладдя з будинку. Сестра ОСОБА_11 дійсно в присутності ОСОБА_10 сварила його за те, що вони разом вживають спиртні напої в будинку.
Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19.02.2020 року, згідно якого ОСОБА_11 повідомила про викрадення в ніч з 18 на 19 лютого 2020 року з території домоволодіння по АДРЕСА_2 електроточила синього кольору.
Заявою ОСОБА_15 від 19.03.2020 року, за якою він добровільно видав працівникам поліції електроточило марки «Ростех», моделі Т1535,яке він придбав 18.02.2020 року о 18-00 год. у ОСОБА_16 .

Протоколом огляду місця події від 19.02.2020 року, відповідно до якого слідчим за місцем проживання свідка ОСОБА_15 по АДРЕСА_3 оглянуто та вилучено добровільно видане ОСОБА_15 електроточило.

Відповідно до висновку експерта №227 від 27.02.2020 року, ринкова вартість (без ПДВ) об`єкта дослідження, а саме: електроточила марки «Ростех», моделі Т1535, бувшого у використанні, з урахуванням того, що на момент вчинення злочину виріб був у непошкодженому стані, станом на 18.02.2020 року могла становити 720,00 грн.
Крім того, судом досліджені документи, що характеризують обвинуваченого, щодо процесуальних витрат та речових доказів.

З урахуванням досліджених доказів, показань потерпілої, свідка та обвинуваченого, суд зробив висновок, що саме ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, і воно підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. ст.185 КК України, а вчинені ним дії є умисними, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, вартість якого становить розмір, за який передбачена кримінальна відповідальність.

Показання обвинуваченого ОСОБА_10 щодо продажу майна зі згоди ОСОБА_12 спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_11 , з яких слідує, що ОСОБА_10 розумів відсутність у ОСОБА_12 права розпоряджатися майном, яке перебуває у домоволодінні через неодноразові зауваження потерпілої. Крім того, свідок ОСОБА_12 заперечив свідоме надання такої згоди. Зазначене свідчить про наявність у ОСОБА_10 розуміння протиправності своїх дій та прямого умислу на вчинення крадіжки.

Таким чином, суд зробив висновок про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні даного кримінального правопорушення, оскільки вина його доведена прокурором поза розумним сумнівом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що отримані стороною обвинувачення у порядку, встановленому КПК України та щодо яких питання їх недопустимості не ставилось, а судом таких підстав не встановлено.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Так, санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Також судом враховується те, що даний злочин є умисним, обвинувачений реалізував свій умисел в повному обсязі, відтак злочин є закінченим.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_10 судом також не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, за місцем проживання заяв та скарг на нього не надходило, однак він там постійно не проживає, родини та утриманців не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, засобів до існування не має.

Суд також приймає до відома висновок, викладений в досудовій доповіді Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про наявність високого ризику небезпеки обвинуваченого для суспільства та для окремих осіб, та високого ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, можливість його виправлення лише за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого та вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді арешту.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує, що він засуджений 18.02.2021 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту. Даним вироком ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та ухвалено взяти під варту в залі суду. Строк покарання визначено рахувати з моменту затримання. Відповідно, суд призначає покарання із застосуванням вимог ч.ч.1,4 ст.70 КК України, при цьому у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень підлягає зарахуванню покарання, відбуте частково за попереднім вироком з моменту затримання обвинуваченого 18.02.2021 року.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_10 є раніше судимою особою, засуджується до покарання у виді арешту, яке належить відбувати реально, під час судового розгляду даного кримінального провадження неодноразово не з`являвся в судові засідання, чим перешкоджав кримінальному провадженню, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд зробив висновок, що слід до набрання вироком законної сили обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам ст.177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 рокуу виді 4 (чотирьох) місяців арешту, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто, з 23.03.2021 року.

На підставі ч.4 ст.70, ч.ч.1,5 ст.72 КК України у строк покарання у виді арешту ОСОБА_10 зарахувати покарання, відбуте за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.02.2021 року, а саме: з 18.02.2021 року по 22.03.2021 року включно.

Обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: електроточило марки «Ростех», моделі Т1535, що передане на зберігання до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, повернути ОСОБА_11 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1