Справа № 466/1900/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1229/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2020 року, -

за участю прокурора ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

встановила:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ухвали, 11 березня 2020 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивує тим, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі своєю сумлінною працею довів виправлення, шість разів заохочувався, стягнень немає, має маму, якій 75 років та баєжає її бачити і допомогати.
Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що на час розгляд клопотання, засудженому ОСОБА_7 до закінчення терміну покарання залишилося 1 рік 7 міс. 04 дні. Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 04.05.2020 року начальником державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_9 , з якою ознайомлений засуджений: за час відбування покарання в ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» з 10.11.2017 року характеризується позитивно, порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, працевлаштований робітником на будівельній дільниці, адміністрацією установи три рази заохочувався. На даний час приймає активну участь у роботах з благоустрою установи.У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. До представників адміністрації дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться сумлінно. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь в організації та проведенні виховних заходів установи. Проте, при вирішенні спільного клопотання судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, злочини життя та здоров`я особи, котрі характеризуються підвищеною суспільною небезпечністю. У даній справі ОСОБА_7 засуджений за особливо тяжкий злочини проти здоров`я людини перебуваючи на волі та маючи іспитовий строк. Крім цього суд зазначив, що на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 ухвалами суду зараховано значний строк попереднього ув`язнення з 18.11.2011 і до 27.03.2012; 19.12.2012 і до 12.02.2013 та з 06.10.2012 і до 19.12.2012 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 26.11.19 ухвалою Шевченківського районного суду Львівської області відмовлено у задовленні спільного клопотання адміністрації виправної колонії та спостережної комісії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання у виді обмеження волі ОСОБА_7 як такому що не довів свого виправлення, а ухвалою Львівського апеляційного суду від 02.04.20 апеляцію засудженого залишено без задоволення, ухвалу суду без змін.
Крім цього, судом вказано,що дійсно засуджений ОСОБА_7 за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці неодноразово заохочувася. Однак, з урахуванням частково цих заохочень як зазначено вище встановлено, що засуджений не став на шлях виправлення, а після прийнятих рішень поведінка засудженого не змінилася. Таким чином, з огляду не лише на кількість заохочень у ОСОБА_7 , а також з огляду на його суспільну небезпечність, оскільки він вчинив тяжкі та особливо тяжкості корисливі проти власності та здоров`я людини, суд дійшов переконання про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.
На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 захисник засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції мала місце невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Апелянт наголошує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване: якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Стосовно ОСОБА_7 наявні обидві зазначені кримінальним законом умови, а саме відповідно до Довідки про заохочення та стягнення на засудженого від 04.05.2020 p., останнє стягнення було застосоване до ОСОБА_7 ще 05.05.2014 р. - тобто більш як шість років до моменту розгляду клопотання Шевченківським районним судом м. Львова! Водночас починаючи з 2016 р. застосовано до засудженого шість заохочень. Відповідно до характеристики на засудженого від 04.05.2020 p., наданої ЛВК № 30, за час відбування покарання ОСОБА_7 порушень режиму не допускав, адміністрацією три рази заохочувався. Приймає участь у культурно- масових та фізкультурно-оздоровчих заходах. На добровільних засадах без оплати праці залучається до робіт з покращення комунально-побутових умов відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України. Зазначені обставини - сумлінна поведінка і ставлення до праці- підтверджують виправлення засудженого.
Початок терміну покарання ОСОБА_7 : 18.05.2011, кінець терміну покарання: 15.05.2022. Таким чином, на момент постановлення оскаржуваного рішення засуджений ОСОБА_7 відбув понад три чверті призначеного йому вироком суду покарання у вигляді позбавлення волі та до нього може бути застосоване умовно- дострокове звільнення стосовно відбування покарання.
Звертає увагу, що суд першої інстанції, більшу увагу приділяє минулому засудженого, його попереднім судимостям, про те не дає оцінки його поведінці на час розгляду клопотання. Також суд посилається на те, що 26.11.19 ухвалою Шевченківського районного суду Львівської області відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації виправної колонії та спостережної комісії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання у виді обмеження волі ОСОБА_7 . Зазначена ухвала, хоча й набула законної сили, однак не є преюдиційною для вирішення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Більш того, факт звернення з клопотанням адміністрації виправної колонії та спостережної комісії підтверджують переконання цих суб`єктів про виправлення засудженого на час подачі такого ( клопотання) до суду.
Зазначає, що непослідовною є позиція ЛВК № 30 у суді першої інстанції, а саме відмовити у задоволенні клопотання, хоча попередньо суду надано позитивну характеристику засудженого.
Крім цього, апелянт зазначає, що однією з підстав заявленого ОСОБА_10 клопотання є необхідність здійснювати догляд за старенькою матір`ю.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та засудженого, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.
Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення особливо тяжкого злочину, так ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше судимий: 1) 10.10.1995 Хустським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 140, ч.2 ст. 17, ч.2 ст. 140, ст. 42 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.04.1996 на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 16.04.1996; 2) 05.02.1998 Машівським районним судом Полтавської області за ст. ч.2 ст. 81 КК України на 1 рік позбавлення волі. Звільнений 03.12.1998 по відбутті терміну покарання; 3) 22.11.1999 Хустським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст. 140, ст. 14 КК України на 5 років позбавлення волі. Звільнений 25.02.2004 умовно-достроково на невідбутий термін 5 місяців 11 днів; 4) 23.08.2007 Хустським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік; 5) 08.09.2010 Міжгірським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 129, ст. 75, ст. 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим терміном на 2 роки. В даній справі засуджений: 1. 12.12.2011 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 2. 03.12.2012 Хустським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 12 років позбавлення волі; 3. 21.01.2013 Хустським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 263 ч.1, ч.4 ст. 70 КК України на 12 років позбавлення волі; Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.01.2016 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.05.2011 по 27.03.2012 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19.04.2016 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з з 19.12.2012 по 12.02.2013 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок терміну покарання: 18.05.2011, кінець терміну покарання: 15.05.2022.

На переконання колегії суддів, приймаючи рішення суд першої інстанції підставно врахував, характеристику на засудженого ОСОБА_7 , затверджену 04.05.2020 року начальником державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_9 , з якою ознайомлений засуджений: за час відбування покарання в ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» з 10.11.2017 року характеризується позитивно, порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, працевлаштований робітником на будівельній дільниці, адміністрацією установи три рази заохочувався. На даний час приймає активну участь у роботах з благоустрою установи.У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. До представників адміністрації дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться сумлінно. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь в організації та проведенні виховних заходів установи.
При цьому, щодо покликань апелянта стосовно того, що суд першої інстанції більшу увагу приділяє минулому засудженого, не дає оцінки його поведінці на час розгляду клопотання є безпідставними, оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, що і було виконано судом першої інстанції.
На переконання колегії суддів, сумлінна поведінка і ставлення до праці, є обов`язком засудженого, і в даному конкретному випадку недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегіясуддів,

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4