Справа № 372/868/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1393/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої та захисника на вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2020 року,яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Українка Обухівського району Київської області, громадянку України, із повною загальною середньою освітою, незаміжню, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму 30.12.2016 року Обухівський районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років 3 міс. позбавлення волі, звільнена 23.10.2018 року по відбуттю покарання; 28.02.2020 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Обухівського районного суду від 28 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 5 місяців позбавлення волі. Вироком вирішено питання речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_11 визнана винуватою у тому, що вона, 26.02.2020 року близько 14 год. 00 хв., будучи раніше судимою за злочини проти власності, перебуваючи біля входу до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачила потерпілу ОСОБА_13 , 1943 року народження. ОСОБА_13 в цей час виходила із дверей під`їзду на вулицю, спираючись на ходунки, ОСОБА_11 , діючи умисно, із корисливих мотивів, скориставшись обмеженими можливостями потерпілої в пересуванні, відкрито, із застосуванням фізичного насильства до потерпілої, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, штовхнула ОСОБА_13 , схопила належний останній мобільний телефон марки «Нокія», модель 1280, ІМЕЙ НОМЕР_1 , вартістю 200 грн., який розміщувався на ходунках, та втекла з місця злочину. Пограбованим майном ОСОБА_11 розпорядилася на власний розсуд.
Захисник обвинуваченої в апеляційній скарзі просить вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дії обвинуваченої кваліфіковані як грабіж, однак жодних доказів, крім пояснень потерпілої, які діаметрально протилежні поясненням обвинуваченої, яка вказувала, що діяла таємно, коли заволоділа телефоном, і потерпіла нічого не бачила, насильства до потерпілої не застосовувала, матеріали справи не містять. Крім того вказує, що судом неправомірно відмовлено у клопотанні захисту про виклик та допит у судовому засіданні експерта, який проводив товарознавчу експертизу, та не надано відповіді на доводи захисника про можливу недостовірність вихідних даних для проведення експертизи, оскільки за наявності речового доказу у потерпілої експертиза виконувалась по фотознімках.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачена просить вирок змінити, перекваліфікувати її дії з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК України та пом`якшити призначене покарання, вказуючи на неправильну кваліфікацію її дій, оскільки вона вчинила не грабіж, а таємне викрадення чужого майна, судом безпідставно враховано показання свідка, яка є внучкою потерпілої і не була очевидцем події, а потерпіла надавала покази, які їй вказувала поліція. Крім того, підкреслює, що при призначенні покарання судом не враховано думку потерпілої, яка просила не позбавляти обвинувачену волі.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та захисника, які підтримали апеляційній скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Винуватістьобвинуваченої у вчиненні грабежу, тобто відкритого викрадення чужого майна, поєданому із зстосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, повторно, за обставин, викладених у вироку стверджується:
- показаннями ОСОБА_11 про те, що вона незаконно заволоділа телефоном потерпілої ОСОБА_13 , який в подальшому продала;

-показаннями потерпілої про те, що обвинувачена вихопила з полички ходунків, на яких вона пересувалася, належний їй мобільний телефон, та при спробі схопити її за руку, вирвалася, відштовхнула потерпілу та втела з викраденим майном;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка затримала обвинувачену, підвела до потерпілої, яка впізнала ОСОБА_11 як особу, яка вихопила у неї мобільний телефон;

- протоколом слідчого експеримнту з участю обвинуваченої, під час якого остання вказувала як схопила телефон потерпілої з ходунків та на очах потерпілої втекла з ним;

- висновком товарозначої експертизи, яким встановлена вартість викраденого мобільного телефону, що становить 200 грн.

Сукупності доказів по справі суд надав належну оцінку і дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_11 у вчиненному кримінальному правопорушенні та про кваліфікацію її дій саме за ч.2 ст.186 КК України.

Доводи апеляційних скарг по те, що обвинувачена заволоділа мобільним телефоном потерпілої таємно, спростовуються показаннями потерпілої та протоколом слідчого експерименту з участю обвинуваченої, яка вказувала на викрадення телефону на очах у потерпілої, тобто відкрито.

Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів, що містяться у висновку товарознавчої експертизи, є безпідставними, оскільки порушень вимог кримінального процессуального закону при призначенні та проведенні товарознавчої експертизи, які б ставили під сумнів її висновки, не встановлено.

Твердження апеляційної скарги захисника про неповноту судового розгляду, яка виразилася у відмові в задоволенні клопотання про допит в судовому засіданні експерта, який проводив товарознавчу експертизу, не можуть слугувати підставами для скасування чи зміни вироку, оскільки з`ясування обставин проведення дослідження не може вплинути на доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні відкритого заволодіння чужим майном, повторно.

Покарання обвинуваченій за ч.2 ст.186 КК України визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням даних про особу обвинуваченої, ступеню тяжкості вчиненного злочину, обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Так, судом враховано, що ОСОБА_11 є неодноразово судимою особою за вчинення корисливих злочинів, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення грабежу, вчинила тяжкий злочин у період судового розгляду кримінального провадження про притягнення її до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України, є незаміжньою, не працюючою, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо.

Крім того, суд правомірно визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, вчинення злочину щодо особи похилого віку, та встановив відсутність обставин, що помякшують покарання ОСОБА_11 .

Призначене ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст.186 КК України, на думку колегії суддів, є домірним вчиненому і відповідає критеріям, визначеним у ст.50 КК України.

Також судом з дотриманням вимог ч.4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю злочинів із застосуванням принципу часткового складання покарання за цим вироком з покаранням, визначеним вироком Обухівського районного суду Київської області від 28.02.2020 року за ч.2 ст.185 КК України.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої та захисника залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_15 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою у той же час з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Суддя: Суддя: