Справа № 697/2272/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/257/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2021року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, працюючого головним оператором в ТОВ «Формат-фільм», раніше не судимого,-

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та виправдано його за ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вироці суду першої інстанції вказано, що відповідно до обвинувального акту 01 вересня 2012 року, близько 16 год. 10 хв., ОСОБА_7 , рухаючись на власному мотоциклі «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Г. Дніпра, м. Канева, Черкаської області, всупереч вимогам п.9.2 «б», 9,4 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр ліворуч, змінив напрямок руху власного мотоцикла на смугу руху автомобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 у момент, коли водій автомобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мотоциклом «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , шляхом застосування екстреного гальмування, в умовах місця пригоди, як при розрахованій швидкості руху 64-67 км/год. так і при максимально дозволеній швидкості руху у населеному пункті 60 км/год. Внаслідок чого пасажир мотоциклу ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщення відламків, як такі, що небезпечні для життя та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та виправдано його за ч.2 ст.286 КК України. Судові витрати за проведення авто технічних експертиз покладено на рахунок держави. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2017 по кримінальному провадженню №0000041 відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання із встановленням випробувального терміну строком на 2 роки та покласти обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та допущенні судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які полягають у відхиленні судом клопотань учасника судового провадження про виклик у судове засідання свідків, допит яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Апелянт звертає увагу на те, що в обґрунтування свого рішення про виправдання, суд поклав безпосередньо показання ОСОБА_7 , який вини в інкримінованому злочині не визнав, наполягав на тому, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля ОСОБА_11 , а також показання його друзів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_9 , який також є другом обвинуваченого.

В порушення ст.ст.94, 374 КПК України суд упереджено підійшов до оцінки показів вищевказаних осіб та не надав належної оцінки їх показанням про механізм виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Так, допитаний обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 повідомили, що рухалися по вул. Г. Дніпра в м. Канів на мотоциклі «Урал» в напрямку вул. Героїв Дніпра на відстані близько 1 метру від правого узбіччя, та з цього положення почали виконувати маневр повороту ліворуч, покажчик лівого повороту водій увімкнув на відстані, близько 50-60 метрів від повороту до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » після того як мотоцикл минув роздільну лінію відчули сильний удар. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_7 переконався у безпечності здійснення маневру, шляхом зменшення швидкості. Також свідок ОСОБА_14 дані покази в частині відстані до повороту, на якій ОСОБА_7 ввімкнув покажчик повороту підтвердив, проте повідомив також, що зіткнення відбулося на смузі руху мотоцикла і автомобіля «Деу» під керуванням ОСОБА_11 , автомобіль не виїздив на зустрічну смугу руху.

Водночас, свідки ОСОБА_12 , яка рухалась позаду мотоцикла «Урал», та ОСОБА_13 суду повідомили, що ОСОБА_7 ввімкнув покажчик повороту «ліворуч» навпроти кафе-бару «Двійка».

Вказані розбіжності в судовому засіданні не усунено, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, суд не надав їм належну правову оцінку.

Крім того, апелянт звертає у увагу на те, що судом безпідставно залишено поза увагою, що показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які необґрунтовано покладені в основу рішення суду вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_7 під час виконання маневру порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Окрім цього, поза увагою суду залишились отримані в ході судового розгляду покази свідка ОСОБА_15 пасажира автомобіля «Деу» та експерта ОСОБА_16 , який був присутній під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та їм також не надано належної правової оцінки.

Також, на думку прокурора, суд упереджено поставився до показів водія автомобіля «Деу» ОСОБА_11 , не взявши їх до уваги та не надавши належної оцінки посилаючись на те, що на досудовому слідстві він спочатку перебував у статусу підозрюваного, а потім свідком. Однак покази даного свідка, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, надані суду під присягою, були незмінними.

Таким чином, судом не дотримано основоположних засад кримінального провадження та порушено вимоги ст.22 КПК України щодо дотримання принципу рівності та змагальності сторін і свободи в поданні ними своїх доказів, доведеності перед судом їх переконливості.

Крім того, на думку прокурора, судом безпідставно та не вмотивовано відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту, підтримане прокурором про виклик для допиту в судовому засіданні слідчого та понятих, які були присутні під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 01.09.2012. Після відмови даного клопотання суд, без з`ясування думки учасників судового процесу відразу перейшов до вивчення матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, відсутність належного аналізу всіх доказів на яких ґрунтувалося обвинувачення, призвело до хибних висновків суду першої інстанції під час аналізу висновків експертів №4/335 від 19.11.2012, №4/120 від 17.05.2013, № 4/192 від 12.07.2013, 640/14-23 від 02.06.2014, які узгоджуються між собою та висновком експертів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру м. Києва № 12-1-56/57 від 29.11.2016 та визнання їх не допустимими доказами.

В свою чергу, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про дослідження доказів, як такому, що не відповідає вимогам ч.3 ст.404 КПК України. Дослідити наданий захистом висновок експертизи №000144/1 від 10 січня 2013 року, визнання якого недопустимим доказом Верховний Суд визнав неправомірним. Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, як законний та обґрунтований.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст.368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому, положеннями ст.94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з приписами ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинив обвинувачений; 3) у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.1 та 2 ч.1 ст.284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Згідно зі ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, передбачені також у п.18 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст.62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод1950 року.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, п. 253).

Так, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку відповідності нормам кримінального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, в н ОСОБА_7 формулювання обвинувачення, пред`явлене Труфанову І.Г., а також підстави виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд, під час розгляду кримінального провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, ОСОБА_7 й ті, на підставі яких було пред`явлено Труфанову І.Г. обвинувачення, допитав безпосередньо потерпілого, свідків, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.

Отже, всупереч доводам викладеним в апеляційній скарзі прокурора про те, що у виправдувальному вироку висновки суду зроблені без належного обґрунтування кожного наданого стороною обвинувачення доказу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, об`єктивно з`ясувавши обставини та дослідивши під час судового розгляду докази надані сторонами кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності на взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов обгрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не було н ОСОБА_7 речних доказів на підтвердження того, що Труфанов І.Г. допустив пор ОСОБА_9 безпеки дорожнього руху, внаслідок чого Нікітенку Є.К. спричинені тяжкі тілесні ушкодження, а тому мав достатньо правових підстав для ухвалення виправдувального вироку, оскільки не було доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Натомість, ключовими доказами сторо ОСОБА_7 ння, на якому ґрунтувалося обвинувачення Труфанова І.Г. у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, так які були досліджені судом першої та частково апеляційної інстанцій є:

- показання потерпілого Нікітенка Є.К, який як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції пояснював, що 01 вересня 2012 року, близько 16 год. неподал ОСОБА_7 ки по вул. 206 Дивізії до нього під`їхав ОСОБА_12 Г., який був за кермом мотоциклу «Урал» та Терещук Л.Б, яка була за кермом мопеду. ОСОБА_7 к він сів на заднє сидіння мотоцикла до Труфанова І.Г., вони поїхали в напрямку вул. Г.Дніпра. Суду повідомив, що рухалися вони зі ш ОСОБА_12 изько 30-40 км/год. по правій смузі руху. Терещук Л.Б. їхала по заду них. Не доїжджаючи до повороту, який знаходиться відразу ОСОБА_7 транспорту, що навпроти магазину «Зоря», Труфанов І.Г. включив показник лівого повороту, а також виставив ліву руку в напрямку повороту та зменшив ш ОСОБА_7 чав зміщатися до центру автодороги. Коли Труфанов І.Г. пересік роздільну лінію і був на зустрічній смузі руху, потерпілий відчув сильний удар, та втратив при цьому свідомість і прийшов до тями лише в відділенні Канівської ЦРЛ там і дізнався, що трапилася дорожньо-транспортна пригоди, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження.

В суді апеляційної інстанції даний свідок пояснив, що він не пам`ятає чи був включений сигнал повороту у мотоцикла «Урал» та чи подавав водій мотоцикла знак повороту ліворуч лівою рукою. Також пояснив, що він рухався по одній тій самій смузі з мотоциклом «Урал» та мопедом, в попутному напрямку.

Попереду нього рухався мопед, а перед мопедом рух ОСОБА_11 Урал» по одній осі. В подальшому свідок Урсаленко І.В. вирішив обігнати дані транспортні засоби, оскільки вони рухались з меншою швидкістю. Спочатку він обігнав мопед, а коли набли ОСОБА_11 икла, мотоцикл почав повертати ліворуч. Урсаленко І.В. з метою уникнення зіткнення застосував екстрене гальмування, і почав зміщуватись на зустрічну смугу руху.

Також свідок зазначив, що дана ділянка дороги має по одній полосі в кожному напрямку руху, розмітки нема. До даної дороги прилягає виїзд з дворів, з лівої сторони також є зупинка громадського транспорту.

- допитана в судовому засіданні свідок Румина А.А. суду пояснила, що ОСОБА_7 2 ОСОБА_9 илас ОСОБА_12 друзями Труфановим І.Г., Нікітенком Є.К та Терещук Л.Б. поїхати разом на природу. Друзі пообіцяли її забрати на зупинці, що навпроти магазину «Зоря» по вул. Г. Дніпра. Чекаючи на них там, близько 16 години, вона помітила, як зі сторони Авт ОСОБА_7 ться мотоцикл « ОСОБА_9 ом якого був Труфанов І.Г., позаду сидів Нікітенко Є.К. Н ОСОБА_7 до повороту, навпроти кафе-бару «Двійка», Труфанов І.Г, зменшив швидкість та включив показник повороту «ліворуч», при цьому виставив ліву руку в напрямку повороту. Виконуючи маневр повороту, посередині проїзної частини в нього вдарилося авто-таксі «DAEWOO NEXIA». Звідки взялось вказане авто, з якою швидкістю рухалась пояснити не може.

- допитаний в судовому засіданні свідок Ладутько А.В. пояснив, що 01 вересня 2012 року, близько 16 години він знаходився на автобусній зупинці по вул. Г. Дніпра в м. Каневі. Через деякий час він помітив, як зі сторони автовокзалу рухався мотоцикл «Урал» десь приблизно зі швидкістю 30-40 км/год., позаду мотоцикла рухався мопед. Коли мотоцикл почав наближатися до зупинки, він зменшив швидкість та почав зміщуватися до центру. При цьому водій мотоцикла, ще приблизно за 50 м. увімкнув показник повороту «Ліворуч». В цей час він почув екстренне гальмування авто та сильний удар. Зіткнення відбулося неподалік центру автодороги на правій смузі руху і автомобіль «ДЕУ» не виїздив на зустрічну смугу руху. Від удару мотоцикл відкинуло, після чого він загорівся.

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.09.2012 року та додана до неї схема з фото таблицею (а.с.4-12)

- протокол відтворення обста ОСОБА_11 авин ОСОБА_7 10.2012 року за участю Урсаленка І.В. та Труфанова І.Г. (т.1 а.с.48-54)

- висновок судово-медичної екс ОСОБА_9 м/д від 31.10.2012, відповідно до якого Нікітенко Є.К., 1994 р.н. отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови із струсом головного мозку,відкритого перелому кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням відламків, які виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах, які відбулися під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.09.2012 року та відносяться до категорії тяжких, як такі, що небезпечні для життя та легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.1 а.с.63)

- протокол огляду предметів від 30.10.2012 року, який проведено слідчим та з якого вбачається, що в порядку с ОСОБА_17 КПК ОСОБА_18 року в присутності понятих Ляшка С.С. т НОМЕР_1 М.В. проведено огляд мотоцикла «Урал НОМЕР_2 0203 АА та автомобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE, які вилучено в ході огляду місця події від 01.09.2012 року (а.с.64).

- висновок експертів Науково-дослідного екпертно-криміналі ОСОБА_19 ру п ОСОБА_16 їни в Черкаській області Осадчука В.В. та Стерниш О.М. від 19.11.2012 року за № 4/335, які виконали комплексну транспортно-трасологічну експертизу та експертизу обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди встановлен НОМЕР_2 кість руху автомобіля «DAEWOO NEXIA» д.р.н. СА 6239 BE (Va) в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди склад ОСОБА_11 7 км/год., що перевищує вказану водієм Урсаленком І.В. швидкість руху - 60 км/год. У дорожній обстановці, яка склалася на момент дорожньо-трансп НОМЕР_2 о ОСОБА_11 мобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE Урсаленко І.В. повинен був діяти у відповідності до вимог пп.12.3; 12.4. Правил до НОМЕР_1 ух ОСОБА_7 водій мотоцикла «Урал» д.н.з. AM 0203 АА Труфанов І.Г., перед виконанням маневру повороту ліворуч, повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 9.2 «б»; 9.4; 10.1; 10.4. Правил дорожнього руху України. П НОМЕР_2 ок ОСОБА_11 мобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE Урсаленка І.В. в частині розташування місця зіткнення транспортних засобів, яке він вказав під час відтворення обстановки та обставин події, враховуючи слідову інформацію зафіксовану під час огляду місця пригоди від 01.09.2012 року, з технічної точки зору, НОМЕР_1 і ОСОБА_7 одія мотоцикла «Урал» д.р.н. AM 0203 АА Труфанова І.Г. є не спроможніми та не можуть використовуватись в подальших дослідженнях як технічно не обгрунтовані. У момент виникнення небе НОМЕР_2 р ОСОБА_11 мобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE Урсаленко І.В. не мав технічної мож НОМЕР_1 икнути зіткнення з мот ОСОБА_7 д.н.з. AM 0203 АА під керуванням водія Труфанова І.Г. шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди як при розрахованій швидкості руху - 64-67 км/год., так і при максимально дозволеній швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті - 60 км/год. У причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, з технічної точки зору, зн НОМЕР_1 зміна напрямку руху мо ОСОБА_7 » д.н.з. AM 0203 АА під керуванням водія Труфанов НОМЕР_2 смугу руху авто ОСОБА_11 NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE під керуванням Урсаленко І.В., НОМЕР_2 ОСОБА_11 омобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE Урсаленко І.В. не мав технічної мо НОМЕР_1 икнути зіткнення з мот ОСОБА_7 д.р.н. AM 0203 АА під керуванням водія Труфанова І.Г. шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди як при розрахованій швидкості руху - 64-67 км/год., так і при максимально дозволеній швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті - 60 км/год.(а.с.78-84).

- висновок головного експерта від 17.05.2013 року за № 4/120 сектору автотехнічних д ОСОБА_20 НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області Юрчик О.М. відповідно до якого, враховуючи зображення транспортних засобів, що маються в матеріалах справи та розвиток механізму даної дорожньо-транспортної пригоди, на момент НОМЕР_2 о контакту автомобіль «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE повинен був своєю передньою правою частиною контакту НОМЕР_5 ою боковою частиною мотоцикла «Урал» д.н.з. АМ 0203 АА.

Зіткнення автомобіля «DAEWO НОМЕР_5 д.н.з. СА 6239 BE та мотоцикла «Урал» д.н.з. АМ 0203 АА (їх первинний контакт) повинно було ма НОМЕР_2 смузі руху автомобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE (в межах розташування слідів його гальмування) перед місцем розташування мастила на проїзній частині дороги, позначеного цифрою «2» на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.09.2012.

У зв`язку з тим, що на місці дорожньо-транспортної пригоди не зафіксовано слідів, які НОМЕР_5 и залишені колесами мотоцикла «Урал» д.н.з. АМ 0203 АА в момент пе НОМЕР_2 онтакту з автомобілем «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE, тому, експертним шляхом встановити точне місце розташування місця зіткнення не представляється можливим (т.1 а.с.158-164).

- висновок експертів Науково-дослідного екпертно-кримінал ОСОБА_21 нтру ОСОБА_16 раїни в Черкаській області Халявки ВВ. та Стерниш О.М. № 4/192 від 12.07.2013 року проведеної експертизи на розв`язання якої поставлено питання: яким був кут мі НОМЕР_2 німи осями автомобіля «DAEW НОМЕР_6 A» д.н.з. СА 6239 BE та мотоциклу «Урал» д.н.з. АМ 0203 в момент первинного контакту, вбачається, що встановити його не представляється можливим.

- висновок експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи від 02.06.2014 року № 640/14-23 відповідно до НОМЕР_2 дкість руху автомобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE на момент початку гальмування перевищувала 64-67 км/год. та перевищувала максимально дозволену швидкість руху в населених пунктах 60 км/год.

У даній дорож НОМЕР_2 о ОСОБА_11 омобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE Урсаленко І.В. повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

У да НОМЕР_5 і ОСОБА_7 водій мотоцикла «Урал» д.н.з. АМ 0203 АА Труфанов І.Г. повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 9.2 «б», 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

У момент виникнення небезпеки для руху, який вказан НОМЕР_2 н ОСОБА_11 мобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE Урсаленко І.В. не мав технічної мож НОМЕР_5 икнути зіткнення з мотоциклом «Урал» д.н.з. АМ 0203 АА шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, при швидкості руху 60 км/год.

Із технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, технічна можливість у НОМЕР_2 ткнення з а ОСОБА_7 AEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE для водія Труфанова І.Г. полягала у виконанні вимог п.п.10.1. 10.4 Правил дорожнього руху України.

У причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, з технічної НОМЕР_5 , знаходиться виїзд мотоцикла «Урал» д.н.з. АМ 0 НОМЕР_2 смугу руху автомобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE, на відстані меншій ніж зупиночний шлях даного автомобіля при швидкості руху 60 км/год.

- висновок експерта від 29.11.2016 року № 12-1-56/57 відповідно до якого, вста НОМЕР_2 ташування автомобілів «DAEWO НОМЕР_5 д.н.з. СА 6239 BE та мотоцикла «Урал» д.н.з. АМ 0203 АА відносно проїзної частини в момент їх зіткнення при наявній зафіксованій слідовій інформації не представляється можливим, з причин зазначених в дослідницькій частині цього висновку.

Зіткнення автомобіля «DAEWOO НОМЕР_5 .н.з. СА 6239 BE та мотоцикла «Урал» д.н.з. АМ 0203 АА відбулося перед міткою 2 «масло», що відображено на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. Встановити експертним шляхом більш точне розташування місця зіткнення транспортних засобів не представляється можливим, із причин зазначених в дослідницькій частині цього висновку.

На момент початку гальму НОМЕР_2 кість руху автомобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE становила не менше 64 км/год.

Показання водія Урсаленка І.В. стосовно механі ОСОБА_7 одії технічно спроможні, показання водія Труфанова І.Г. стосовно механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди технічно неспроможні, з причин зазначених у дослідницькій частині цього висновку.

При заданом ОСОБА_11 хідних даних згідно з показанн НОМЕР_5 р ОСОБА_7 одію мотоцикла «Урал» д.н.з. АМ 0203 АА Труфанову І.Г. необхідно було діяти у відповідності до вимог пунктів 9.2 «б», 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього ру НОМЕР_2 , ОСОБА_11 мобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE Урсаленко І.В. пунктів 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля «DAEWOO NEXIA» д.н.з. СА 6239 BE не мав технічної можливості уникнути зіткнення при механізмі розвитку дорожньо-транспортної пригоди згідно його ж показань.

Пр ОСОБА_11 звитку події з ОСОБА_7 аннями водія Урсаленка І.В. у діях водія Труфанова І.Г. вбачається невідповідність вимогам п.п. 9.2 «б», 9.4, 10.1. 10.4 Правил дорожнього руху України.

У діях водія Урсаленка І.В. вбачають невідповідності вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України, однак не вбачається невідповідностей вимогам 12.3 Правил дорожнього руху України, з причин зазначених у дослідницькій частині цього висновку.

Пр ОСОБА_11 звитку подій з ОСОБА_7 аннями водія Урсаленка І.В. у діях водія Труфанова І.Г. вбачаються невідповідності вимогам п.п. 9.2 «б», 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У діях водія Урсаленка І.В. не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із настанням даної пригоди.

Так, дослідивши протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.09.2012 року та схему до нього суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх недопустимим доказом, оскільки він складений із порушенням вимог КПК України 1960 року, в частині повноти відображення у ньому слідової інформації, неузгодженості між собою даних, що зазначені у протоколі та схемі, не підписання протоколу та схеми спеціалістом, який був присутній при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди, наявність у схемі не оговорених виправлень, інших порушень вимог ст.ст. 85,128,190,191,195 КПК України 1960 року.

Також, судом першої інстанції обгрунтовано недопустимим доказом визнані протоколи огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів від 01.09.2 НОМЕР_4 а саме автомобіля марки DAEWOO NEX НОМЕР_7 А 6239 ВЕ, та мотоцикла марки «Урал» д.н.з. АМ 0302 АА, оскільки у цих протоколах відсутні підписи понятих, які були присутні при складанні протоколів огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів від 01.09.2012 року, будь-яких посилань на відмову підписати протоколи та причини цього указані протоколи не містять. Таким чином судом першої інстанції встановлено грубе порушення вимог ст.ст.85,127 КПК 1960 року при складанні даних документів.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про визнання недопустимими доказами протоколів відтворення обстановки та обставин події ві ОСОБА_7 ку, які проведені ОСОБА_11 ерпілим Труфановим І.Г. та підозрюваним Урсаленком І.В. оскільки у ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, те що слідчим при проведенні указаних слідчих дій були порушені вимоги ст.ст. 127, 194,195 КПК України 1960 року, а саме: в протоколах слідчої дії не вказано всіх учасників, які приймали участь у її проведенні, відсутні дані про транспортні засоби, які використовувались для відтворення подій, тобто автомобілі-статисти, та тих хто ними керував; не зазначено, яким чином, якими технічними засобами та ким проводились заміри швидкості.

Є обґрунтованим рішення суду першої інстанції про визнання недопустимими доказами висновків: експертів Науково-дослідного екпертно-криміналі ОСОБА_19 ру п ОСОБА_16 їни в Черкаській області Осадчука В.В. та Стерниш О.М. від 19.11.2012 року за № 4/335, які виконали комплексну транспортно-трасологічну експертизу та експертизу обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди; головного експерта сектору автотехнічних ОСОБА_20 НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області Юрчик О.М. від 17.05.2013 року за № 4/120; експертів Науково-дослідного екпертно-кримінал ОСОБА_21 нтру ОСОБА_16 раїни в Черкаській області Халявки ВВ. та Стерниш О.М. № 4/192 від 12.07.2013 року; головного судо ОСОБА_22 рта Черкаського відділення Київського НДІСЕ Вовка В.Є. за № 640/14-23 від 02.06.2014 року оскільки про проведенні указаних висновків використовувались дані, що були встановлені у ході провадження огляду місця події (місця дорожньо-транспортної пригоди), оглядів транспортних засобів та протоколів відтворення обстановки та обставин події, які судом першої інстанції обгрунтовано визнані недопустимими доказами. Із урахуванням задекларованої Європейський судом із прав людини доктрини «плодів отруйного дерева» та зважаючи на в цілому необ`єктивність проведеного досудового слідства рішення суду першої інстанції про визнання недопустимими доказами висновків експертів із зазначених вище підстав є законним та обґрунтованим. Окрім того колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що указані вище експертизи були призначені із порушенням кримінального процесуального закону, оскільки під час дії КПК України 2012 року експертизи призначались у відповідності та із підстав передбачених КПК України 1960 року, тобто закону, який у цій частині на момент призначення експертиз втратив чинність. Зазначені порушення кримінального процесуального закону також є підставою для визнання недопустимими доказами зазначених вище висновків експертів.

Даючи оцінку висновку № 8306 від 13 жовтня 2015 року за результатами проведення судової комісійної автотехнічної експертизи експертами Незалежного інституту судових експертиз та висновку експертів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру м. Києва за № 12-1-56/57 від 29.11.2016 року судом першої інстанції обгрунтовано встановлено те, що ці висновки експертів, що надані по експертизам призначеними під час судового розгляду, так само, як і висновки експертів під час досудового розслідування, ґрунтувались на вихідних даних протоколу огляду місця події від 01.09.2012 року, схемою до нього, протоколів відтворення обстановки та обставин події від 15.10.2012 року, які судом визнані неналежними доказами, та не ОСОБА_7 взяті судом до уваги як доказ винуватості Труфанова І.Г. У зв`язку із цим зазначені вище висновки є недопустимими доказами, про що судом першої інстанції ухвалене обґрунтоване рішення.

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши зазначені вище докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов до обгрнутованого висновку про те, що ці докази не можливо покласти в основу обвинувачення, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства у зв`язку із чим вони є недопустимими доказами, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обв ОСОБА_7 і та свідчили б про вину обвинуваченого Труфанова І.Г. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому вони є неналежними доказами.

Даючи оцінку показанням свідків у даному кримінальному провадженні суд першої інстанції обгру ОСОБА_12 ав ОСОБА_13 и ОСОБА_14 азання свідків Терещук Л.Б., Румини А.А., Ладутько А. ОСОБА_7 довому засіданні підтвердили той факт, що Труфанов І.Г., керуючи транспор НОМЕР_1 бом - мотоциклом «Урал», реєстраційний номер AM 0203 АА своєчасно, за допомогою покажчика повороту «ліворуч» та, виставивши ліву руку, показав про зміну напрямку руху, зменшивши при цьому швидкість транспортного засобу. Д ОСОБА_11 і покази свідків підтверджують, що водій Урсаленко І.В. рухався з великою швидкістю. На думку ОСОБА_7 ння є такими, які спростовують висунуте Труфанову І.Г. обвинувачення.

Щодо показань свідка Урсаленка І.В. то судом першої інстанції враховано те, що на досудовому слідстві він спочатку перебував в статусі підозрюваного, а потім вже свідком, у зв`язку із чим він є зацікавленою особою, оскільки у випадку висновків, протилежних тим, до яких прийшло слідство, саме він може бути обвинуваченим по справі. У зв`язку із чим ці показання обгрунтовано відкинуті судом першої інстанції.

Проаналізувавши усі надані стороною докази суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про не доведеність того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим у зв`язку із чим суд ухвалив виправдувальний вирок із підстав передбачених п.3 ч.1 ст.373 КПК України, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Так, посилання прокурора щодо допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону, є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Навпаки, суд першої інстанції, керуючись законом, всебічно, повно та неупереджено дослідив наявні у справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та д ОСОБА_7 вильно прийшов до висновку, що винність Труфанова І.Г. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в ході судового розгляду даного кримінального провадження, залишилась недоведеною. Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, доводи прокурора про те, що викладені у вироку суду висновки не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема, те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а окремі висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності є безпідставними, оскільки судом першої інстанції досліджено та оцінено всі надані стороною обвинувачення докази з дотриманням положень ст.94 КПК України, усі висновки суду підтверджуються доказами, яким дана належна оцінка, будь-яких суперечностей у вироку судом не допущено.

Доводи прокурора про те, що суд п ОСОБА_11 ії критично поставився до показів свідка Урсаленка І.В., наданими в суді першої інстанції, є безпідставними, оскільки на досудовому слідстві він спочатку перебував в статусі підозрюваного, а потім вже свідком, а тому він є зацікавленою особою, оскільки у випадку висновків, протилежних тим, до яких прийшло слідство, саме він може бути обвинуваченим по справі.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно оцінив висновки судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод є необґрунтованими. Так, як у ході розгляду справи судом першої, так і у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлені істотні порушення кримінального процесуального закону які унеможливлюють визнання висновків зазначених вище експертиз допустимими доказами.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані висновки, всупереч вимогам п.3 ст.101 КПК України, не ґрунтуються на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо чи які стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.

Так, у вину Труфанову І.Г. було поставлено порушення ним п.п. 9.2 «б», 9.4 Правил дорожнього руху України, які регламентують, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом та подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання ОСОБА_7 і вимоги Правил дорожнього руху України Труфановим І.Г. були ви ОСОБА_23 судовому за ОСОБА_12 твердили потерпілий Нікатенко І. та свідок Терещук Л.Б.

Що стосується порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього рух ОСОБА_7 також ставляться у вину обвинуваченому Труфанову І.Г. та регламентують, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот, то колегія також вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що дані вимоги Правил дорожнього руху України були порушені обвинуваченим.

Так, беззаперечно судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що водій мотоцикла «Урал» та водій автомобіля «DAEWOO Nexia» рухались в одній смузі руху в попутному напрямку.

Також, встановлено, що перед початком здійс ОСОБА_7 повороту ліворуч, водій мотоцикла «Урал» Труфанов І.Г., рухаюсь посередині своєї смуги, у виконання вимог п.п.10.4 Правил дорожнього руху України прийняв крайнє ліве положення та почав здійснювати поворот.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у ході досудового розслідування стороною обвинувачення місце дорожньо-транспортної пригоди не було досліджено як перехрестя з точки зору положень п.1.10 Правил дорожнього руху України.

Дії обох учасників дорожньо-транспортної пригоди з точки зору вимог підпункту «а» п. 1.4.6, Розділу 16 Правил дорожнього руху України також не досліджувалися.

Між тим, матеріали справи дають підстави вважати, що місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди є перехрестя.

Не з`ясування цих обставин викликають у ОСОБА_7 сумніви щодо доведеності факту вчинення Труфановим І.Г. інкримінованого йому злочину, що колегією суддів, відповідно до положень ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України тлумачиться на користь обвинуваченого.

Таким чином, винуватість Труфанова І.Г. у вчиненні інкримінованого йому злочину не доведена з дотриманням при цьому принципу "поза розумним сумнівом". Його зміст сформульовано в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України", доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення, що в даному випадку стороною обвинувачення дотримано не було.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, що чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" № 4291/98 від 13 січня 2005 року.

Перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, обставин та фактів, які могли б вплинути на вирішення питання про обґру ОСОБА_7 йнятого судом першої інстанції рішення щодо визнання невинуватим та виправдання Труфанова І.Г. за ч.2 ст.286 КК Україниі не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставою скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо Труфанова І.Г. є законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки постановлений згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального процесуального закону, з наведенням належних і достатніх мотивів для його ухвалення, а тому підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Лук`ященка Ю.І. залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
Рудніченко О.М. Ігнатюк О.В. Свінціцька О.П.