Справа № 128/2392/14-к
ВИРОК
Іменем України
28 травня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене 07.04.2014 року в ЄРДР за №0000414 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушка, Улянівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом 31.12.2013 року близько 11:15 годин в АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 виникла суперечка з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , жителями даного будинковолодіння. Під час сварки ОСОБА_7 повернувся до свого будинковолодіння, взяв батіг, який складався з металевої трубки обтягнутої шкірою коричневого кольору, на кінці якої було прив`язано сплетений з шкіри хлист, вийшов знову до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, почав наносити удари вищевказаним батогом по різним частинам тіла, в результаті чого спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в ділянці правого кута нижньої щелепи, синця на задній та задньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівого плеча, лівого ліктьового суглобу та верхньої третини правого передпліччя, садна в верхній третині лівого передпліччя, синця на передній поверхні правого передпліччя, які утворились від дії тупих твердих предметів, які згідно висновку експерта № 4 від 28.01.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, щодо скоєння злочину відносно потерпілого ОСОБА_4 вину не визнав. Суду пояснив, що він є головою квартального комітету своєї вулиці. Тривалий час сім`я ОСОБА_8 не прибирала з вулиці сміття тротуарну плитку, що заважало мешканцям вулиці. 31.12.2013 року він прибирав біля своїх воріт. З свого подвір`я в цей час виїхав ОСОБА_4 на машині та став біля його воріт. Він з ним привітався та спросив його скільки ще ОСОБА_4 буде не прибирати своє сміття. У цей час вийшла дружина ОСОБА_4 ОСОБА_9 , яка спиталася чоловіка, чого ОСОБА_4 з ним говорить і витягла чи з сумки, чи з бардачку машини блискучий пістолет. Потерпілий вирішив, що це іграшка та пішов до свого гаражу, звідки взяв батіг та повернувся до них. У цей час ОСОБА_4 , направив на нього пістолета і він став перед ним, і, не приймаючи ніяких мір, сказав: «Стріляй, якщо вважаєш, що я це заслужив». У відповідь ОСОБА_4 здійснив у нього три постріли з відстані в 1 метр два у праву частину грудей і один у праву руку. Потерпілий при цьому так і продовжував стояти, і батогом нікого не бив. Батіг взяв для захисту, аде ударів ним не наносив. Після того, як ОСОБА_4 , вчинив постріли, він схопив його за руку та вивернув у нього пістолет з руки. В цей час до них підбігла ОСОБА_5 і спиталася у чоловіка, що робити з пістолетом, чи забрати його. В подальшому працівникам поліції було передано зовсім інший пістолет. Конфлікт було закінчено і він пішов додому, щоб змити кров та на своєму автомобілі поїхав до лікарні. До події 31.12.2013 року відносини в нього з ОСОБА_8 були добрі, сварок не було, але в минулому він застрелив собаку ОСОБА_8 з рушниці, бо пес був агресивний. Вважає, що ОСОБА_8 оговорюють його, бо вважають, що це він поскаржився у сільську раду за сміття і ОСОБА_4 було оштрафовано. Зазначив, що писав на заборі ОСОБА_8 написи крейдою, запитуючи чого він не ходить до суду.

Потерпілий ОСОБА_4 допитаний у судовому засіданні суду показав, що 31.12.2013 року десь у 11-12 год. він виїжджав з свого подвір`я по АДРЕСА_2 на власній машині, в якій перебувала його малолітня дитина. В цей час до нього підійшов його сусід ОСОБА_7 . Він опустив скло і ОСОБА_7 почав чіплятися до нього з приводу якогось сміття. Він сказав: «Добре, я приберу». ОСОБА_7 відійшов від машини, а потім взяв з гаража батіг, повернувся до нього і вдарив його намотаним на руку батогом в обличчя через вікно в ліву сторону, ближче до вуха. Його жінка ОСОБА_5 у цей час закривала їх ворота та почала кричати ОСОБА_7 : «Що ти робиш?». Вона почала заспокоювати ОСОБА_7 , та казала: «Заспокойся, чого ти до нас постійно чіпляєшся?». ОСОБА_7 розмотав батіг, взяв його та тонку кінцівку та почав махати ним над своєю головою та бити куди попадав. Так він вдарив руків`ям батога його дружину по нозі. Потерпілий взяв з бардачку машини пістолет для відстрілу гумових куль, щоб заспокоїти його і ОСОБА_7 вдарив його батогом в голову. Він прикрився рукою і ОСОБА_7 вдарив його по лівій руці. Захищаючись, потерпілий здійснив постріли у ОСОБА_10 , та попав йому у руку і схватився за батіг, а ОСОБА_7 схопив його за пістолет і пістолет впав на землю. На руці потерпілого була кров. Так вони почали тягати один одного і ОСОБА_10 наніс йому ще один удар в обличчя. Потерпілий сказав, що відпустить його, якщо ОСОБА_10 заспокоїться і він його відпустив. Після цього потерпілий викликав поліцію, і пішов чекати їх прибуття до себе. Стосунки з ОСОБА_10 в них неприязні, він застрелив їх собаку на очах їхньої дитини, бо собака вкусив ОСОБА_7 . ОСОБА_7 вчиняв образливі написи на їх паркані, як до події 31.12.2013 року, так і після. Є конфліктним. Зазначив, що пістолет з машини взяв сам, дружина його йому не виносила.

ОСОБА_5 допитана у судовому засіданні суду показала, що 31.12.2013 року зранку вона з сім`єю мали поїхати на базар. Дитина сиділа на задньому сидінні. Вона вийшла закрити ворота, а чоловік очікував її у машині. Тут до них підійшов ОСОБА_7 і щось спитався у її чоловіка через вікно машини. Потім ОСОБА_7 повернувся до себе, зняв батіг з лівої половини воріт, підійшов до машини і вдарив її чоловіка через вікно. Вона закричала: «Що ти робиш?». ОСОБА_7 розкрутив батіг у її сторону та вдарив її по стегну лівої ноги металевим руків`ям батога та намагався вдарите ще і в голову. Її чоловік вийшов з машини і став між ними. ОСОБА_7 крутив батіг, а чоловік увертався від нього. Дитина в цей час плакала в машині. ОСОБА_7 не заспокоювався і чоловік повернувся до машини, взяв пістолет з бардачку та попередив його, що буде стріляти. А потім вчинив постріли спочатку в землю, потом в руку. ОСОБА_7 не зупинявся і продовжував крутити батіг, та вдарив чоловіка кулаком в обличчя. Чоловік схопив його, що він не міг наносити удари і пістолет випав на землю. Під час бійки до них під`їхав «Москвіч», але водій з машини не виходив, сидів в машині. Моральну шкоду, нанесену їй злочином вона оцінює в 25 000 грн., оскільки перенесла стрес, все що відбувалося бачила їх малолітня дитина, те що сталося псує стосунки у сім`ї. ОСОБА_7 продовжує переслідувати їх, пише на них скарги.

Свідок ОСОБА_11 допитаний у судовому засіданні суду показав, що в день події він рухався своїм автомобілем «Москвіч», білого кольору до свого знайомого. По дорозі в смт. Стрижавка він побачив автомобіль, який стояв на дорозі так, що перешкоджав його руху. Автомобіль стояв біля воріт будинку зліва. Він зупинився та побачив двох чоловіків обвинуваченого та потерпілого, яких до цього не знав. Чоловіки стояли перед автомобілем чорного кольору, на відстані 1-1,5 м. з лівої сторони. Один з чоловіків тримав щось схоже на пістолет, а другий батіг, спустивши його вздовж ноги. Чоловіки про щось напружено говорили один одному. Потім з подвір`я будинків вибігли спочатку старша жінка, а потім молодша жінка і почали голосно кричати. Він зі свого місця бачив не все, але бачив, що чоловіки розійшлися і один з чоловіків йшов зігнувшись та тримаючись за груди.

Свідок ОСОБА_12 допитана у судовому засіданні суду показала, що є сусідкою ОСОБА_7 . В день події, дату вона вже не пам`ятає, вона перебуваючи у дворі свого будинку, почула сварку та виглянула у щілину через дверцята. На дорозі стояв автомобіль ОСОБА_4 , біля якого стояли сам потерпілий та ОСОБА_10 , а також дружина потерпілого ОСОБА_9 . Вони сварилися між собою, але до слів вона не прислухалася. Машина стояла навпроти подвір`я потерпілого, ближче до свого двору стояли і потерпілий з дружиною, а ОСОБА_7 стояв перед автомобілем. ОСОБА_10 був одягнутий у одні штани, тулуб був без одягу. Потерпілий ОСОБА_4 стояв у куртці. Її власне подвір`я знаходиться по одну сторону з подвір`ям потерпілого. Як наносилися тілесні ушкодження вона не бачила, у потерпілого в руках був пістолет, який він тримав дулом до землі. Коли вона відійшла то почула звук пострілу, але як наносилися тілесні ушкодження вона не бачила.

Свідок ОСОБА_13 допитаний у судовому засіданні, суду показав, що виїжджав на місце події злочину в складі СОГ. На місці події перебував ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та стояло авто потерпілого. Він вже не пам`ятає чи були на них тілесні ушкодження, так як пройшло багато часу. Знає, що відбулася бійка і ОСОБА_4 було вчинено постріли. Він склав протокол, вилучив пулю. Це все, що він пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 допитана у судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_4 є її зятем, ОСОБА_5 - донькою. ОСОБА_7 застрелив їх собаку, вийшов з рушницею та застрелив її на чужому полі. Це було задовго до події. Зять претензій не пред`являв. В день події вона була у будинку, почула крики та вийшла у двір. З двору вона побачила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 тягають між собою пістолет. У ОСОБА_7 на руці був батіг чи нагайка. Донька стояла поряд та була в сльозах. Вона сказала: «Що ви робите?». ОСОБА_10 сказав, щоб вона йшла звідти. Вона повернулася та пішла. Знає, що після події зять та донька звернулися за медичною допомогою до лікарів. Самої події побиття вона не бачила, вийшла вже коли вони тягали між собою пістолет.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, судом було досліджено наступні докази:
- рапорт працівника міліції від 31.12.2013 року про отримання повідомлення від гр. ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_1 про те, що сусід вчинив відносно неї сварку та бійку ( Т.1 а.к.п. 55);

- протокол про прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 31.12.2013 року ( Т.1 а.к.п. 56)

- постанову слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області від 02.01.2014 року, з якої вбачається, що слідчим встановлено , що 31.12.2013 р. приблизно о 11.10 годин по вул. Пушкіна , 12 смт. Стрижавка громадянин ОСОБА_15 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , у вигляді ударів в області голови та тіла, у зв`язку з чим призначив судово медичну експертизу на вирішення експерта поставивши запитання, які тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_5 , їх локалізація, ступень тяжкості, механізм та давність утворення. ( Т.1 а.к.п. 62)

- постанову слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області від 02.01.2014 року, з якої вбачається, що слідчим встановлено, що 31.12.2013 р. приблизно о 11.10 годин по вул. Пушкіна, 12 смт. Стрижавка громадянин ОСОБА_15 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , у вигляді ударів в області голови та тіла, у зв`язку з чим призначив судово-медичну експертизу на вирішення експерта поставивши запитання, які тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_4 , їх локалізація, ступень тяжкості, механізм та давність утворення. ( Т.1 а.к.п. 63)

- висновок експерта № 4 судово-медичної експертизи від 28.01.2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 пояснив експерту, що 31.12.2013 р. близько о 11.10 годин був побитий сусідом; наносив удари металевою рукояткою батога по лівій руці; рукою в ділянку нижньої щелепи; за медичною допомогою не звертався. Також згідно висновку даної експертизи, судом вбачається, що у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми (1) в ділянці правого кута нижньої щелепи, синця (1) на задній та задньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівого плеча, лівого ліктьового суглобу та верхньої третини лівого передпліччя, садна (1) в верхній третині лівого передпліччя, синця (1) на передній поверхні правого передпліччя, які утворились від дії тупих твердих предметів, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, по давності утворення можуть відповідати вказаному строку ( Т.1 а.к.п. 74);

- протокол обшуку домоволодіння ОСОБА_7 від 19.03.2014 року, за адресою: АДРЕСА_1 , складеним в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , в якому зазначено, що під час обшуку помешкання було виявлено батіг, який ОСОБА_7 добровільно видав та фототаблицю до нього, на якій зображено зовнішній вигляд виявленого батога ( Т.1 а.к.п. 100-102);

- постанову про приєднання до справи речових доказів від 27.03.2014 року в кримінальному провадженні № 0000003 внесеного до ЄРДР 01.01.2014 року, відповідно до якої визнано речовими доказом- батіг ( Т. 1 а.к.п. 103);

- протокол огляду предметів від 27.03.2014 року, складеним в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , де об`єктом огляду є полімерний спеціалізований пакет «Експертної служби» № 1727208 в упакованому вигляді. При відкритті пакету встановлено, що у ньому знаходиться батіг, який складається з двох частин з рукоятки та хлиста. Рукоятка має довжину 26 см., обтягнута плетінням шкіри коричневого кольору з вставками шкіри чорного кольору на кінці рукоятки наявний металевий упор жовтого кольору, в місці скріплення рукоятки з хлистом наявне декоративне оздоблення з шкіри чорного кольору та прикріплений ремінець для утримування, сплетений з шкіри темно коричневого кольору, оздоблений металевим ланцюжком. Хлист має довжину 77 см., сплетений з шкіри коричневого кольору, на кінці хлиста наявні розгалуження шкіри. Загальна довжина батога складає 103 см.( Т.1, а.к.п. 104);

- фототаблиця до протоколу огляду предметів від 27.03.2014 року, на якій зображено полімерний пакет та в різних ракурсах батіг; ( Т.1., а.к.п. 105-106)

- протокол пред`явлення предмету для впізнання від 20.03.2014 року, складеним в присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно якого ОСОБА_4 на фото під № 3 впізнав предмет за зовнішнім виглядом схожий на батіг, яким йому було завдано тілесні ушкодження ( Т.1, а.к.п. 109-111);

- протокол пред`явлення предмету для впізнання від 20.03.2014 року, складеним в присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно якого ОСОБА_5 на фото під № 2 впізнала предмет за зовнішнім виглядом схожий на батіг, яким їй було завдано тілесні ушкодження ( Т.1 а.к.п. 112-113);

- фотокартка із зображенням у ОСОБА_7 наявних тілесних ушкоджень завданих трьома пострілами ОСОБА_4 та зображення вулиці( Т.3 а.к.п. 84)

- копія протоколу ВІ 13 №002628 складеного відносно ОСОБА_4 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП (Т.3., а.к.п. 34).

- копія постанови № 47 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Стрижавської селищної ради від 20.12.2013 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, а саме, що ОСОБА_4 03.12.2013 року об.11.00 год. зберігав купу відсіву та інших будівельних матеріалів біля проїжджої частини дороги, біля будинку АДРЕСА_1 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.( Т. 3 а.к.п. 33);

- спільна заява громадян смт. Стрижавка, яка адресована Стрижавській селищній раді, в якій останні просять прийняти міри до ОСОБА_4 , який проживає по АДРЕСА_2 та засмічує вулицю побутовим сміттям та будівельними матеріалами ( Т. 3 а.к.п. 42,);

- витягом з протоколу №6 про розгляд вищезазначеного звернення, а саме було здійснено виїзд комісії Стрижавської селищної ради та зафіксовано відсутність всіх порушень громадянином ОСОБА_4 ( Т. 3 а.к.п. 43);

- вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 31.03.2016 року, яким визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки , із застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України ; ОСОБА_4 за ст.296 ч.1 КК України, яка була підтримана потерпілим ОСОБА_7 , виправдано із-за недоведеності вчинення кримінального правопорушення за ст.296 ч.1 КК України. (а.к.п.44-51, том №3). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2016 року даний вирок залишено без змін ( Т.3 а.к.п.52-53 ). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року вищезазначені вирок Вінницького районного суду та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області залишено без змін ( Т. 3 а.к.п. 54-56)

Також в судовому засіданні було оглянуто речовий доказ - батіг.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

За правилом частини першої статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Як випливає з вищенаведених доказів, що були досліджені судом під час судового розгляду, в обвинувальному акті не зазначено обставин щодо поведінки потерпілого ОСОБА_4 , які безпосередньо передувала агресії обвинуваченого, а також під час самого конфлікту, зокрема демонстрація та застосування ОСОБА_4 пістолету для відстрілу гумових куль, а також вчинення пострілів в обвинуваченого, хоча від даних обставин залежить те, чи перебував обвинувачений в стані необхідної чи уявної оборони.

Також, в обвинувальному акті, не зазначено механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 , замість чого зазначено, що обвинуваченим нанесено удари вищевказаним батогом «…по різним частинам тіла…» без їх розмежування та конкретної локалізації. Не зазначено отримання ОСОБА_4 удару кулаком в ліву сторону обличчя, під час початку розвитку конфлікту (до застосування травматичної зброї) спричиненого ОСОБА_10 , а також завдання ним іншого удару потерпілому кулаком в праву частину обличчя вже під час безпосереднього конфлікту з застосуванням травматичної зброї.

За загальним правилом частини першої статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Оцінивши вищезазначені показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та свідків у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що завдання ОСОБА_7 ударів батогом потерпілому ОСОБА_4 відбулося вже після того, як ОСОБА_4 було взято до рук пістолет для відстрілу гумових куль. За показами наданими потерпілим ОСОБА_4 пістолет ним було взято для захисту, так як обвинувачений вдарив його дружину ОСОБА_5 батогом по нозі. За показами потерпілого, він вчинив постріли з даного пістолету один в землю, а потім ще один в руку обвинуваченого, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав поранення. Вказані покази суд сприймає критично, оскільки вчинення лише одного пострілу в обвинуваченого не відповідає тілесним ушкодженням виявленими у ОСОБА_7 за результатами судово-медичної експертизи № 1131.

Згідно вироку Вінницького районного суду від 31.03.2016 року відносно ОСОБА_4 - останнього було визнано винним у вчиненні злочину за ч.1 ст.122 КК України, за яким в ході суперечки 31.12.2013 року близько 11 години 15 хвилин по АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 було завдано ОСОБА_7 пристроєм для відстрілу гумових куль марки «ФОРТ 12Р» тілесні ушкодження, у вигляді двох «вогнепальних непроникаючих поранень правої половини грудної клітки» (на рівні 5-го ребра справа по передній пахвовій лінії і на рівні 9-го ребра справа по середнє-ключичній лінії) та одну «вогнепальну рану» правого передпліччя по тильній поверхні у нижній третині, які по давності утворення відповідають 31.12.2013 року.
За показами ОСОБА_5 ОСОБА_5 показала, що була свідком того, як ОСОБА_7 вдарив чоловіка кулаком в обличчя через вікно машини, а потім взяв батіг та почав крутити ним над головою та вдарив її по нозі. Чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_4 вийшов з машини та встав між ними, їх дитина плакала в цей час в машині. Чоловік повернувся до машини, взяв пістолет з бардачка та попередив ОСОБА_7 , що буде стріляти, ОСОБА_7 продовжувати крутити батіг і він вистрелив спочатку в землю, а потім ОСОБА_7 в руку. ОСОБА_7 це не зупинило і він продовжував махати батогом, тому чоловік схопив його, щоб він більше не міг наносити удари.

Таким чином, як показами потерпілого, так і обвинуваченого, а також показами ОСОБА_5 є встановленим, що безпосередній конфлікт між його сторонами - ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , відбувся після того, як потерпілим ОСОБА_4 було взято до рук зброю для відстрілу гумових куль. Удар завданий ОСОБА_10 кулаком в обличчя ОСОБА_4 , під час знаходження того у машині, та під час бійки за обвинувальним актом обвинуваченому не вміняється.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання ОСОБА_10 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд виходить з наступного.

Частина перша статті 125 КК України, інкримінованої обвинуваченому, передбачає настання кримінальної відповідальності виключно за умисне легке тілесне ушкодження .

Як випливає з вищенаведених доказів, що були досліджені судом під час судового розгляду, в обвинувальному акті не зазначено обставин щодо поведінки потерпілого, які безпосередньо передували агресії обвинуваченого, хоча від даних обставин залежить те, чи перебував обвинувачений в стані необхідної чи уявної оборони.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При розкритті змісту поняття розумного сумніву суд вважає за доцільне звернути увагу на прецедентну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Зокрема, при оцінці доказів ЄСПЛ керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п. 161). Доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою чи подібних до них неспростовних презумпцій (рішення у справі "Салман проти Туреччини", п. 100; рішення у справі "Єрохіна проти України", п. 52). При цьому згідно з усталеною практикою ЄСПЛ під час провадження на підставі Конвенції необхідно застосовувати принцип affirmantiincumbitprobatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження) (рішення у справі "Ушаков та Ушакова проти України").

Також при розкритті поняття стандарту доведення поза розумним сумнівом суд вважає за доцільне звернути увагу, що Верховним Судом (далі ВС) у постанові від 21.01.2020 р. (справа N 754/17019/17) зауважено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

У постанові від 12.06.2018 р. (справа N 712/13361/15) ВС зазначено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У постанові від 04.07.2018 р. (справа N 688/788/15-к) ВС зазначено, що законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

За правилами ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1), обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КК України уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.

При цьому, при уявній обороні кримінальна відповідальність за заподіяну шкоду виключається лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала й не могла усвідомлювати помилковість свого припущення. Питання про те, чи дійсно в особи були підстави для помилкового висновку про наявність суспільно небезпечного посягання, вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Якщо ж особа в обстановці, що склалася, не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковість свого припущення щодо реальності суспільно небезпечного посягання, але перевищила межі захисту, який потрібно було застосувати, її дії мають розцінюватись як перевищення меж необхідної оборони. У такому разі кримінальна відповідальність можлива лише за статтями 118 і 124 Кримінального Кодексу України.

Таким чином, наявність встановленого факту демонстрації, а потім і застосування потерпілим до обвинуваченого травматичної зброї, що потягнули за собою отримання ним тілесних ушкоджень, дає достатні підстави стверджувати те, що обвинувачений, міг перебувати у стані уявної оборони коли завдавав ударів батогом потерпілому ОСОБА_4 . Розмежування тілесних ушкоджень отриманих під час всього конфлікту та хронологію їх отримання стороною обвинувачення в обвинувальному акті не наведено, та належними доказами під час судового слідства не доведено.

При цьому суд враховує, що положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

Водночас, суд дійшов висновку про те, що за обставин справи обвинувачений, проявивши більшу стриманість, міг уникнути конфлікту, завдання тілесних ушкоджень потерпілому, а отже може підлягати кримінальній відповідальності лише за заподіяння шкоди через необережність (ч. 4 ст. 37 КК України). Проте, Кримінальним кодексом України не передбачено настання відповідальності за необережне легке тілесне ушкодження, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставина, передбачена пунктом 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення), виявляється під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України за подією від 31.12.2013 року вчиненого відносно потерпілого ОСОБА_4 .

Щодо події за участі потерпілої ОСОБА_5 судом встановлено, що 31.12.2013 року близько 11:15 годин в АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 виникла суперечка з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , жителями даного будинковолодіння. Під час сварки ОСОБА_7 повернувся до свого будинковолодіння, взяв батіг, який складався з металевої трубки обтягнутої шкірою коричневого кольору, на кінці якої було прив`язано сплетений з шкіри хлист, вийшов знову до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень та наніс вищевказаним батогом удар по нозі ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на тлі синця на переднє-внутрішній поверхні лівого стегна, що утворились віл дії тупого твердого предмету, які згідно висновку експерта № 3 від 28.01.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, щодо скоєння злочину відносно потерпілої ОСОБА_5 вину не визнав. Суду пояснив, що він є головою квартального комітету своєї вулиці. Тривалий час сім`я ОСОБА_8 не прибирала з вулиці сміття тротуарну плитку, що заважало мешканцям вулиці. 31.12.2013 року він прибирав біля своїх воріт. З свого подвір`я в цей час виїхав ОСОБА_4 на машині та став біля його воріт. Він з ним привітався та спросив його скільки ще ОСОБА_4 буде не прибирати своє сміття. У цей час вийшла дружина ОСОБА_4 ОСОБА_9 , яка спиталася чоловіка, чого ОСОБА_4 з ним говорить і витягла чи з сумки, чи з бардачку машини блискучий пістолет. Потерпілий вирішив, що це іграшка та пішов до свого гаражу, звідки взяв батіг та повернувся до них. У цей час ОСОБА_4 , направив на нього пістолета і він став перед ним, і, не приймаючи ніяких мір, сказав: «Стріляй, якщо вважаєш, що я це заслужив». У відповідь ОСОБА_4 здійснив у нього три постріли з відстані в 1 метр два у праву частину грудей і один у праву руку. Потерпілий при цьому так і продовжував стояти, і батогом нікого не бив. Батіг взяв для захисту, аде ударів ним не наносив. Після того, як ОСОБА_4 , вчинив постріли, він схопив його за руку та вивернув у нього пістолет з руки. В цей час до них підбігла ОСОБА_5 і спиталася у чоловіка, що робити з пістолетом, чи забрати його. В подальшому працівникам поліції було передано зовсім інший пістолет. Конфлікт було закінчено і він пішов додому, щоб змити кров та на своєму автомобілі поїхав до лікарні. До події 31.12.2013 року відносини в нього з ОСОБА_8 були добрі, сварок не було, але в минулому він застрелив собаку ОСОБА_8 з рушниці, бо пес був агресивний. Вважає, що ОСОБА_8 оговорюють його, бо вважають, що це він поскаржився у сільську раду за сміття і ОСОБА_4 було оштрафовано. Зазначив, що писав на заборі ОСОБА_8 написи крейдою, запитуючи чого він не ходить до суду.

Потерпіла ОСОБА_5 допитана у судовому засіданні суду показала, що 31.12.2013 року зранку вона з сім`єю мали поїхати на базар. Дитина сиділа на задньому сидінні. Вона вийшла закрити ворота, а чоловік очікував її у машині. Тут до них підійшов ОСОБА_7 і щось спитався у її чоловіка через вікно машини. Потім ОСОБА_7 повернувся до себе, зняв батіг з лівої половини воріт, підійшов до машини і вдарив її чоловіка через вікно. Вона закричала: «Що ти робиш?». ОСОБА_7 розкрутив батіг у її сторону та вдарив її по стегну лівої ноги металевим руків`ям батога та намагався вдарите ще і в голову. Її чоловік вийшов з машини і став між ними. ОСОБА_7 крутив батіг, а чоловік увертався від нього. Дитина в цей час плакала в машині. ОСОБА_7 не заспокоювався і чоловік повернувся до машини, взяв пістолет з бардачку та попередив його, що буде стріляти. А потім вчинив постріли спочатку в землю, потом в руку. ОСОБА_7 не зупинявся і продовжував крутити батіг, та вдарив чоловіка кулаком в обличчя. Чоловік схопив його, що він не міг наносити удари і пістолет випав на землю. Під час бійки до них під`їхав «Москвіч», але водій з машини не виходив, сидів в машині. Моральну шкоду, нанесену їй злочином вона оцінює в 25 000 грн., оскільки перенесла стрес, все що відбувалося бачила їх малолітня дитина, те що сталося псує стосунки у сім`ї. ОСОБА_7 продовжує переслідувати їх, пише на них скарги. Позов просила задоволити.

ОСОБА_4 допитаний у судовому засіданні суду показав, що 31.12.2013 року десь у 11-12 год. він виїжджав з свого подвір`я по АДРЕСА_2 на власній машині, в якій перебувала його малолітня дитина. В цей час до нього підійшов його сусід ОСОБА_7 . Він опустив скло і ОСОБА_7 почав чіплятися до нього з приводу якогось сміття. Він сказав: «Добре, я приберу». ОСОБА_7 відійшов від машини, а потім взяв з гаража батіг, повернувся до нього і вдарив його намотаним на руку батогом в обличчя через вікно в ліву сторону, ближче до вуха. Його жінка ОСОБА_5 у цей час закривала їх ворота та почала кричати ОСОБА_7 : «Що ти робиш?». Вона почала заспокоювати ОСОБА_7 , та казала: «Заспокойся, чого ти до нас постійно чіпляєшся?». ОСОБА_7 розмотав батіг, взяв його та тонку кінцівку та почав махати ним над своєю головою та бити куди попадав. Так він вдарив руків`ям батога його дружину по нозі. Потерпілий взяв з бардачку машини пістолет для відстрілу гумових куль, щоб заспокоїти його і ОСОБА_7 вдарив його батогом в голову. Він прикрився рукою і ОСОБА_7 вдарив його по лівій руці. Захищаючись, потерпілий здійснив постріли у ОСОБА_7 , та попав йому у руку і схватився за батіг, а ОСОБА_7 схопив його за пістолет і пістолет впав на землю. На руці потерпілого була кров. Так вони почали тягати один одного і ОСОБА_7 наніс йому ще один удар в обличчя. Потерпілий сказав, що відпустить його, якщо ОСОБА_7 заспокоїться і він його відпустив.

Свідок ОСОБА_11 допитаний у судовому засіданні суду показав, що в день події він рухався своїм автомобілем «Москвіч», білого кольору до свого знайомого. По дорозі в смт. Стрижавка він побачив автомобіль, який стояв на дорозі так, що перешкоджав його руху. Автомобіль стояв біля воріт будинку зліва. Він зупинився та побачив двох чоловіків обвинуваченого та потерпілого, яких до цього не знав. Чоловіки стояли перед автомобілем чорного кольору, на відстані 1-1,5 м. з лівої сторони. Один з чоловіків тримав щось схоже на пістолет, а другий батіг, спустивши його вздовж ноги. Чоловіки про щось напружено говорили один одному. Потім з подвір`я будинків вибігли спочатку старша жінка, а потім молодша жінка і почали голосно кричати. Він зі свого місця бачив не все, але бачив, що чоловіки розійшлися і один з чоловіків йшов зігнувшись та тримаючись за груди.

Свідок ОСОБА_12 допитана у судовому засіданні суду показала, що є сусідкою ОСОБА_7 . В день події, дату вона вже не пам`ятає, вона перебуваючи у дворі свого будинку, почула сварку та виглянула у щілину через дверцята. На дорозі стояв автомобіль ОСОБА_4 , біля якого стояли сам потерпілий та ОСОБА_7 , а також дружина потерпілого ОСОБА_9 . Вони сварилися між собою, але до слів вона не прислухалася. Машина стояла навпроти подвір`я потерпілого, ближче до свого двору стояли і потерпілий з дружиною, а ОСОБА_7 стояв перед автомобілем. ОСОБА_7 був одягнутий у одні штани, тулуб був без одягу. Потерпілий ОСОБА_4 стояв у куртці. Її власне подвір`я знаходиться по одну сторону з подвір`ям потерпілого. Як наносилися тілесні ушкодження вона не бачила, у потерпілого в руках був пістолет, який він тримав дулом до землі. Коли вона відійшла то почула звук пострілу, але як наносилися тілесні ушкодження вона не бачила.

Свідок ОСОБА_13 допитаний у судовому засіданні, суду показав, що виїжджав на місце події злочину в складі СОГ. На місці події перебував ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та стояло авто потерпілого. Він вже не пам`ятає чи були на них тілесні ушкодження, так як пройшло багато часу. Знає, що відбулася бійка і ОСОБА_4 було вчинено постріли. Він склав протокол, вилучив пулю. Це все, що він пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 допитана у судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_4 є її зятем, ОСОБА_5 - донькою. ОСОБА_7 застрелив їх собаку, вийшов з рушницею та застрелив її на чужому полі. Це було задовго до події. Зять претензій не пред`являв. В день події вона була у будинку, почула крики та вийшла у двір. З двору вона побачила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 тягають між собою пістолет. У ОСОБА_7 на руці був батіг чи нагайка. Донька стояла поряд та була в сльозах. Вона сказала: «Що ви робите?». ОСОБА_7 сказав, щоб вона йшла звідти. Вона повернулася та пішла. Знає, що після події зять та донька звернулися за медичною допомогою до лікарів. Самої події побиття вона не бачила, вийшла вже коли вони тягали між собою пістолет.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, суд дослідив у судовому засіданні наступні докази:
- рапорт працівника міліції від 31.12.2013 року про отримання повідомлення від гр. ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_1 про те, що сусід вчинив відносно неї сварку та бійку ( Т.1 а.к.п. 55);

- протокол про прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 31.12.2013 року ( Т.1 а.к.п. 56).

- постанову слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області від 02.01.2014 року, з якої вбачається, що слідчим встановлено , що 31.12.2013 р. приблизно о 11.10 годин по вул. Пушкіна , 12 смт. Стрижавка громадянин ОСОБА_15 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , у вигляді ударів в області голови та тіла, у зв`язку з чим призначив судово медичну експертизу на вирішення експерта поставивши запитання ,які тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_5 , їх локалізація, ступень тяжкості, механізм та давність утворення. ( Т.1 а.к.п. 62)

- постанову слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області від 02.01.2014 року, з якої вбачається, що слідчим встановлено, що 31.12.2013 р. приблизно о 11.10 годин по АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_15 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , у вигляді ударів в області голови та тіла, у зв`язку з чим призначив судово медичну експертизу на вирішення експерта поставивши запитання ,які тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_4 , їх локалізація, ступень тяжкості, механізм та давність утворення. ( Т.1 а.к.п. 63)

- висновок експерта № 3 судово-медичної експертизи від 28.01.2014 року , з якого вбачається, що ОСОБА_5 пояснила експерту , що 31.12.2013 р. близько о 11.10 год. вона була побита сусідом; металевою рукояткою батога наніс удар в ділянку лівої ноги; за медичною допомогою не зверталася. Також у відповідь на поставлене слідчим питання , згідно до висновку даної експертизи, судом вбачається, у останньої мали місце тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу (1) на тлі синця (1) на переднє-внутрішній поверхні лівого стегна, які утворились від дії тупого твердого предмету, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, по давності утворення можуть відповідати вказаному строку; ( Т.1 а.к.п. 80);

- протокол обшуку домоволодіння ОСОБА_7 від 19.03.2014 року, за адресою: АДРЕСА_1 , складеним в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , в якому зазначено, що під час обшуку помешкання було виявлено батіг, який ОСОБА_7 добровільно видав та фототаблицю до нього, на якій зображено зовнішній вигляд виявленого батога ( Т.1 а.к.п. 100-102);

- постанову про приєднання до справи речових доказів від 27.03.2014 року в кримінальному провадженні № 0000003 внесеного до ЄРДР 01.01.2014 року, відповідно до якої визнано речовими доказом- батіг ( Т. 1 а.к.п. 103);

- протокол огляду предметів від 27.03.2014 року, складеним в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , де об`єктом огляду є полімерний спеціалізований пакет «Експертної служби» № 1727208 в упакованому вигляді. При відкритті пакету встановлено, що у ньому знаходиться батіг, який складається з двох частин з рукоятки та хлиста. Рукоятка має довжину 26 см., обтягнута плетінням шкіри коричневого кольору з вставками шкіри чорного кольору на кінці рукоятки наявний металевий упор жовтого кольору, в місці скріплення рукоятки з хлистом наявне декоративне оздоблення з шкіри чорного кольору та прикріплений ремінець для утримування, сплетений з шкіри темно коричневого кольору, оздоблений металевим ланцюжком. Хлист має довжину 77 см., сплетений з шкіри коричневого кольору, на кінці хлиста наявні розгалуження шкіри. Загальна довжина батога складає 103 см.( Т.1, а.к.п. 104);

- фототаблиця до протоколу огляду предметів від 27.03.2014 року, на якій зображено полімерний пакет та в різних ракурсах батіг; ( Т.1., а.к.п. 105-106)

- протокол пред`явлення предмету для впізнання від 20.03.2014 року, складеним в присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно якого ОСОБА_4 на фото під № 3 впізнав предмет за зовнішнім виглядом схожий на батіг, яким йому було завдано тілесні ушкодження ( Т.1, а.к.п. 109-111);

- протокол пред`явлення предмету для впізнання від 20.03.2014 року, складеним в присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно якого ОСОБА_5 на фото під № 2 впізнала предмет за зовнішнім виглядом схожий на батіг, яким їй було завдано тілесні ушкодження ( Т.1 а.к.п. 112-113);

- фотокартка із зображенням у ОСОБА_7 наявних тілесних ушкоджень завданих трьома пострілами ОСОБА_4 та зображення вулиці( Т.3 а.к.п. 84)

- копія протоколу ВІ 13 №002628 складеного відносно ОСОБА_4 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП (Т.3., а.к.п. 34).

- вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 31.03.2016 року, яким визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки , із застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України ; ОСОБА_4 за ст.296 ч.1 КК України, яка була підтримана потерпілим ОСОБА_7 , виправдано із-за недоведеності вчинення кримінального правопорушення за ст.296 ч.1 КК України. (а.к.п.44-51, том №3). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2016 року даний вирок залишено без змін ( Т.3 а.к.п.52-53 ). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року вищезазначені вирок Вінницького районного суду та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області залишено без змін ( Т. 3 а.к.п. 54-56)

Також в судовому засіданні було оглянуто речовий доказ - батіг.

Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст.86 КПК України).
Вищевказані докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено. Подані докази прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При цьому, суд враховує, практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вказав, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, п. 253).

Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України була доведена під час досудового слідства та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
При цьому, суд враховує, що тілесне ушкодження, а саме, у вигляді крововиливу на тлі синця на передньо-стінній поверхні лівого стегна, були нанесені ОСОБА_7 до того, як ОСОБА_4 було взято до рук травматичну зброю пістолет та без будь-яких агресивних дій с боку ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 .
Факт отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вказану ділянку тіла під час події від 31.12.2013 року підтверджує висновок експерта № 3 судово-медичної експертизи від 28.01.2014 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу (1) на тлі синця (1) на переднє-внутрішній поверхні лівого стегна, які утворились від дії тупого твердого предмету, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, по давності утворення можуть відповідати вказаному строку, а саме, 31.12.2013 року.

Факт помилки у зазначенні прізвищ « ОСОБА_23 » та « ОСОБА_8 » у постанові слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області від 02.01.2014 року не спростовує висновків експертизи.

Експерту ОСОБА_5 пояснила, що 31.12.2013 р. близько о 11.10 год. була побита сусідом; металевою рукояткою батога наніс удар в ділянку лівої ноги.

Вказані покази узгоджуються з протоколом про вчинення кримінального правопорушення від 31.12.2013 року прийнятим від ОСОБА_4 , а також з чіткими та послідовними показами наданими у судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Аналіз вищенаведених показів потерпілої сторони, свідків та досліджених доказів у їх сукупності, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 125 України відносно потерпілої ОСОБА_5 випливає із сукупності вище встановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні у скоєнні інкримінуємого йому злочинного діяння, доведена повністю.

Суд вважає, що не визнання вини обвинуваченим являється методом його захисту з метою пом`якшення покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як нанесення легких тілесних ушкодженнь.
Тому при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення; обставини його вчинення; особу винного, який є раніш не судимим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.
Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, позицію державного обвинувачення та потерпілої сторони, відносно міри покарання, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_7 необхідно обрати покарання у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Визначене покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Разом з цим судом є встановленим, що на час постановлення вироку, сплинув строк давності за злочином передбаченим ч. 1 ст. 125 КК України.
При цьому, строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст.49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст.74, ст.49 КК України та звільняє засудженого від відбуття покарання за закінченням строку давності.
Враховуючи, що ОСОБА_7 вимагав постановлення відносно нього виправдувального вироку, суд вважає, що при ухваленні вироку та визначенні міри покарання, від призначеного покарання обвинуваченого слід звільнити, керуючись нормативними положеннями ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.
Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_5 щодо стягнення моральної шкоди, суд враховує, що вчиненням кримінального правопорушення потерпілій було завдано фізичного болю. Потерпіла перенесла протиправне посягання, та як наслідок стрес, тому суд вважає настання моральної шкоди підтвердженим. Враховуючи ступень тяжкості злочину, та його наслідки, суд вважає, що до стягнення підлягає моральна шкода в частковому розмірі на суму 5000 грн. В решті стягнення моральної шкоди на суму 20 000 грн. слід відмовити.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.49,74, 284,369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України ( відносно потерпілого ОСОБА_4 ) визнати невинуватим та виправдати за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (відносно потерпілої ОСОБА_5 ) та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у зв`язку із закінченням строку давності.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 5000 грн. моральної шкоди.

Речовий доказ - батіг, який знаходився на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВП Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області знищити.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1