1Справа № 335/8613/20 1-кп/335/329/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0002104 від 06.09.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, який має середньо - спеціальну освіту, не одружений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані про офіційне працевлаштування в матеріалах справи відсутні, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженому 03.08.2020 Шевченківським районним судом м.Запопіжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Штраф сплачено 18.09.2020 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
05 вересня 2020 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, поєднано з проникненням до сховища, знаходячись у приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом підбора ключа, відкрив шафу, з якої викрав грошові кошти в розмірі 17 000 гривень, що належать ОСОБА_7 .

Після чого, зник з місця вчинення злочину разом з викраденими грошовими коштами.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно у вересні 2020 він разом із потерпілим ОСОБА_8 проживав декілька днів у хостелі «Дрим Хостел» по пр. Соборний у м. Запоріжжя. Він побачив, що у потерпілого є грошові кошти, які останній ховав у коробку з-під телефона в тумбочку. У цей день, коли нікого в кімнаті не було, обвинувачений підібрав ключ до тумбочки, відкрив її та взяв грошові кошти у сумі 17000 грн., які належали потерпілому для власних потреб. Викравши кошти він пішов з хостелу, забравши гроші, якими розпорядився на власний розсуд. У скоєному щиро кається, просить суворо не карати. Також вказав, що наразі влаштувався на роботу на меблеву фабрику, на якій працює офіційно близько місяця і має намір повернути гроші потерпілому.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Потерпілий подав до суду заяву про розгляд провадження у його відсутність.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до сховище.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся. Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, його посткримінальну поведінку, який щиро розкаявся у вчиненому злочині; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, дані про офіційне працевлаштування в матеріалах справи відсутні, разом із тим, з пояснень у судовому засіданні обвинуваченого, він працює на меблевій фабриці близько місяця офіційно, має на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий, попереднє покарання у вигляді штрафу відбув, сплативши штраф 18.09.2020 року, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про його особу, обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд прийшов до висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

З урахуванням викладеного та з врахуванням конкретних обставин злочину, враховуючи і ті обставини, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі та враховуючи обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, а також того, що обвинувачений під час провадження досудового слідства та в ході судового розгляду сприяв у з`ясуванні обставин справи, тяжких наслідків від його дій не настало, цивільний позов не заявлено, а також враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільств, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. Саме таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не пред`явлено.

Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження не надходило, тому підстав для цього суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: змив з ручки ящика № НОМЕР_1 , навісний замок з ящика №5 та ключ до нього , які передані до камери зберігання ВП№1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій областізнищити, ДВД_диск з відеозаписом з приміщення 158 по пр. Соборному у м.Запоріжжя долучений до матеріалів провадження-залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1