ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/4680/19

Номер провадження 1-кп/495/137/2021

09 серпня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000420за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новосілка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 11.05.2019 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4
представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7 в інтересах потерпілих
обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, в продовж періоду часу, з початку січня 2019 року по 26 лютого 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 , разом з невстановленими особами, діючи з єдиною злочинною метою, шляхом вільного доступу, за допомогою ввірених обвинуваченому ОСОБА_3 , ключів від житлових та господарських приміщень бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована по АДРЕСА_2 , здійснив таємне викрадення наступного майна, що належить ІНФОРМАЦІЯ_3 підприємства «Укргеофізика», а саме: диван з тканинним покриттям сірого кольору, вартістю 5815 гривень; бойлери марки «Atlantic», ємкістю 50 літрів, 2010 року виготовлення, в кількості 3 екземплярів, вартістю 651,70 гривень кожний; бойлер марки «Round VMR50», ємкістю 50 літрів, 2015 року виготовлення, вартістю 736,80 гривень; бойлер марки «Round VMR80», ємкістю 80 літрів, 2014 року виготовлення, вартістю 1462,50 гривень; бойлер марки «Delfa 80N4L», ємкістю 50 літрів, 2015 року виготовлення, вартістю 1306,40 гривень; мінібари марки «Gastroguss BC42B», 2013 року виготовлення, в кількості 2 екземплярів, вартістю 703,30 гривень, кожний; насос водяний марки «Aisin Wo 15-15», 2016 року виготовлення, вартістю 4683,50 гривень; пральна машина марки «LG WD-80250NUP», 2015 року виготовлення, вартістю 3466,60 гривень; телевізори марки «Bravis LED-1928», 2014 року виготовлення, в кількості 2 екземплярів, вартістю 3124,93 гривень кожний; телевізори марки «Bravis LED-19B1000B», 2014 року виготовлення, в кількості 2 екземплярів, вартістю 2999,94 гривень кожний; телевізори марки «Bravis LED-22C1700B», 2016 року виготовлення, в кількості 2 екземплярів, вартістю 3760,40 гривень кожний; телевізори марки «Bravis LED-F1000+T2», 2016 року виготовлення, в кількості 2 екземплярів, вартістю 2620,55 гривень; телевізори марки «Toshiba HV10G», 2011 року виготовлення, в кількості 5 екземплярів, вартістю 2761,85 гривень кожний; телевізор марки «Saturn LED», 2015 року виготовлення, вартістю 3732,00 гривень; телевізор марки «Mystery Ergo LE19ct4000AV», 2017 року виготовлення, вартістю 3974,40 гривень; холодильники марки «Nord 428/7-010», 2010 року виготовлення, в кількості 4 екземплярів, вартістю 2326,50 гривень кожний; холодильники марки «Nord DX416», 2008 року виготовлення, в кількості 3 екземплярів, вартістю 1891,50 гривень кожний; холодильник марки «Nord DX241», 2008 року виготовлення, вартістю 684,50 гривень; холодильник марки «Nord DX431», 2010 року виготовлення, вартістю 2088,00 гривень; холодильник марки «Indesit», 2010 року виготовлення, вартістю 3188,40 гривень; холодильники марки «Candy CCTOS502wh», 2017 року виготовлення, в кількості 2 екземплярів, вартістю 3299,40 гривень кожний; холодильник марки «Delfa DMF», 2017 року виготовлення, вартістю 2475,00 гривень; холодильники марки «Дніпро 416-010», 2005 року виготовлення, в кількості 2 екземплярів, вартістю 916,50 гривень; холодильник марки «Дніпро 442-010», 2010 року виготовлення, вартістю 1918,20 гривень; холодильник марки «Ardo CFR 400», 2015 року виготовлення, вартістю 4645,60 гривень; холодильники марки «Samsung DA68», 2006 року виготовлення, в кількості 4 екземплярів, вартістю 1148,00 гривень кожний; холодильна камера «КХН-6,21», 2000 року виготовлення, вартістю 3200,00 гривень; мотопомпа «МП-800», 1995 року виготовлення, вартістю 2565,00 гривень; чайники електричні «Magio MG-506», 2018 року виготовлення, в кількості 6 екземплярів, вартістю 1159,00 гривень кожний,; 10 м3 сухих дров, вартістю 8000 гривень; металобрухту чорних металів, вагою 1670 кг, вартістю 8851,00 гривень, спричинивши при цьому ЗУГРЕ ДГП «Укргеофізика» матеріального збитку на загальну суму 139 933,79 гривень, що станом на 2019 рік, згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року, та примітки 1 ст. 185 КК України, відповідає критеріям такої кваліфікуючої ознаки злочину, як наявність значної матеріальної шкоди спричиненої внаслідок вчинення злочину. Після здійснення викрадення вищевказаного майна обвинувачений ОСОБА_3 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, разом зі спільниками реалізовував викрадені предмети в різноманітних місця та різним фізичним та юридичним особам, обмінюючи їх на грошові кошти, якими обвинувачений ОСОБА_3 , та двоє на теперішній час, в ході судового розгляду невстановлених осіб, розподілили, внаслідок чого обвинувачений ОСОБА_3 , розпорядився своєю частиною здобутих злочинним шляхом коштів за власним розсудом.

Також, в продовж періоду часу, з початку січня 2019 року по 27 лютого 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 , разом з невстановленими особами, діючи з єдиною злочинною метою, шляхом вільного доступу, за допомогою ключів, до запірних пристроїв вхідних дверей, ввірених обвинуваченому ОСОБА_3 на зберігання, потерпілою ОСОБА_6 на довірчій основі, проник до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташована по АДРЕСА_3 , та здійснив таємне викрадення наступного майна, що належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме: стільці металеві з пластиковим сидіннями та спинками, в кількості 36 екземплярів, вартістю 700 гривень кожний, холодильної шафи марки «Ice Stream Optima», 2016 року виготовлення, вартістю 12750 гривень; морозильника вертикального марки «Zanussi», 2017 року виготовлення, вартістю 10800 гривень; холодильника двокамерного марки «Indesit», 2015 року виготовлення, вартістю 800 гривень; морозильника вертикального марки «Ardo», 2017 року виготовлення, вартістю 4050 гривень; холодильників промислових марки «JSDC», 2018 року виготовлення, кількістю 3 екземпляри, вартістю 4275 гривень кожний; фритюрниці марки «Gastrorag», 2016 року виготовлення, вартістю 5600 гривень; електром`ясорубки марки «Moulinex», 2017 року виготовлення, вартістю 2400 гривень; електром`ясорубки марки «Zelmer», 2017 року виготовлення, вартістю 2000 гривень; телевізору марки «Samsung LED», діагональ екрану 40 дюймів, 2016 року виготовлення, вартістю 17600 гривень; пароконвектомату марки «Apach», 2017 року виготовлення, вартістю 24500 гривень; кава машини марки «La Cimbali», 2010 року виготовлення, вартістю 48000 гривень; генератора марки «Енергомаш», потужністю 2,5 Квт, 2015 року виготовлення, вартістю 10560 гривень; металобрухту чорних металів, вагою 500 кг, вартістю 2885 гривень, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 179 970 гривень, що станом на 2019 рік, згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року, та примітки 1 ст. 185 КК України, відповідає критеріям такої кваліфікуючої ознаки злочину, як наявність значної матеріальної шкоди спричиненої внаслідок вчинення злочину. Після здійснення викрадення вищевказаного майна обвинувачений ОСОБА_3 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, разом зі спільниками реалізовував викрадені предмети в різноманітних місцях, різним фізичним та юридичним особам, обмінюючи їх на грошові кошти, якими обвинувачений ОСОБА_3 , та двоє на теперішній час, в ході судового розгляду невстановлених осіб, розподілили, внаслідок чого обвинувачений ОСОБА_3 , розпорядився своєю частиною здобутих злочинним шляхом коштів за власним розсудом.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом представника потерпілої юридичної особи тапотерпілої, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що він певний час працював охоронцем бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована по АДРЕСА_2 . В період часу з початку січня 2019 року по 26 лютого 2019 року, він, разом з двома особами, яких він не знає, оскільки випадково з ними познайомився, маючи при собі ключі, проникли до приміщення номерів вище вказаної бази відпочинку, звідки здійснили викрадення майна, що перераховане в обвинувальному акті. Також в цей же період часу, він, разом з тими ж двома особами, заволодівши ключами, проникли до приміщення кафе рибачка « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташоване на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки здійснили викрадення майна, що перераховане в обвинувальному акті. Викрадено майно вони продали та гроші розділили між собою. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати його та не позбавляти волі.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 працював тривалий час охоронцем бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Однак в період часу з початку січня 2019 року, по 26 лютого 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 , разом з двома невстановленими особами, заволодівши ключами, проникли до приміщення номерів для відпочиваючих бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить Західноукраїнській геофізичній розвідувальній експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», що розташована по вулиці Лазурній, 47 в смт. Затока, міста Білгород-Дністровський, Одеської області, звідки здійснили викрадення майна яке перераховане в обвинувальному акті на загальну суму 139 933, 79 гривень. Цивільний позов підтримав та просив задовольнити. Щодо покарання обвинуваченому то просив не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 працював тривалий час охоронцем бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Однак в період часу з початку січня 2019 року, по 27 лютого 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 , разом з двома невстановленими особами, заволодівши ключами, проникли до приміщення її кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташоване по АДРЕСА_3 , звідки здійснили викрадення майна яке перераховане в обвинувальному акті на загальну суму 179 970 гривень. Цивільний позов підтримала та просила задовольнити.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло та інше сховище, що завдала значної шкоди потерпілому.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його щире каяття в скоєному.

У ч. 3 ст. 50 КК України зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, але вчинив зазначений злочин до постановлення у відношенні нього вироку, враховуючи його вік та стан здоров`я, його відношення до скоєного, а саме те, що він щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, посередньо характеризується та не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, а також враховуючи думку представника потерпілої юридичної особи, який просив не позбавляти обвинуваченого волі, суд приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 11.05.2019 року, яким обвинуваченого ОСОБА_3 було засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

У ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду у розмірі 179 970 грн. та моральну шкоду у сумі 50 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї з боку обвинуваченого.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного та досліджених доказів суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 у частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, у частині стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі так як потерпілим надано до суду докази в обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення майнової шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000 грн., компенсацію майнової шкоди в сумі 179 970 грн.

У ході судового розгляду представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 заявив уточнений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь Західно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» майнову шкоду у розмірі 139 933,79 грн. Дослідивши докази, суд вважає, що цивільний позов представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 у частині стягнення майнової шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі так як представником потерпілої юридичної особинадано до суду докази в обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення майнової шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь Західно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» майнову шкоду у розмірі 139 933,79 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Після вступу вироку в законну силу заставу у розмірі 38 420 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять гривень) внесену на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області 12.04.2019 року за обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ухали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2019 року заставодавцем ОСОБА_8 звернути на виконання вироку в частині майнових стягнень у відповідності до ч. 11 ст. 182 КПК України, враховуючи згоду заставодавця.

Речові докази: відеозапис з камер зовнішнього відео спостереження, встановлених на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за період часу з 18.02.2019 року по 19.02.2019 року, на яких відобразились протиправні дії невстановлених осіб, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити при кримінальному провадженні.

Речові докази: диван з сірим покриттям з інвентаризаційним номером: м5134; холодильну камеру «КХН-6,21»; холодильник двокамерний «Індезит»; вертикальна холодильна камера з логотипом торгівельної марки «Jaffa»; три вертикальні холодильні камери з логотипом торгівельної марки «Jaffa»; вертикальна холодильна шафа з логотипом торгівельної марки «Pepsi»; морозильний ларь з логотипом торгівельної марки «Laska»; холодильник однодверний «Samsung»; генератор марки «Енергомаш», потужністю 2,5Квт., передані на зберігання потерпілому залишити по належності.

Речові докази: 35 стільців з металевими ніжками та пластмасовим корпусом жовтого кольору, передані на зберігання потерпілому залишити по належності.

Скасувати арешт з 35 стільців з металевими ніжками та пластмасовим корпусом жовтого кольору, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2019 року

Скасувати арешт з: дивану з сірим покриттям з інвентаризаційним номером: м5134; холодильної камери «КХН-6,21»; холодильника двокамерного «Індезит»; вертикальної холодильної камери з логотипом торгівельної марки «Jaffa»; трьох вертикальних холодильних камер з логотипом торгівельної марки «Jaffa»; вертикальної холодильної шафи з логотипом торгівельної марки «Pepsi»; морозильного ларю з логотипом торгівельної марки «Laska»; холодильника однодверного «Samsung»; генератора марки «Енергомаш», потужністю 2,5Квт., накладеного ухвалами слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2019 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 14 130 гривень.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статі призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України призначити засудженому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за попереднім вироком Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 11.05.2019 року, яким ОСОБА_3 було засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, більш суворим покаранням за новим вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2021 року, та призначити йому остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Після вступу вироку в законну силу заставу у розмірі 38 420 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять гривень) внесену на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області 12.04.2019 року за засудженого ОСОБА_3 , згідно ухали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2019 року заставодавцем ОСОБА_8 звернути на виконання вироку в частині майнових стягнень у відповідності до ч. 11 ст. 182 КПК України, враховуючи згоду заставодавця.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково:

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000 грн., компенсацію майнової шкоди в сумі 179 970 грн. У задоволенні решти частини стягнення компенсації моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі:

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь Західно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» майнову шкоду в сумі 139 933,79 грн.

Речові докази: відеозапис з камер зовнішнього відео спостереження, встановлених на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за період часу з 18.02.2019 року по 19.02.2019 року, на яких відобразились протиправні дії невстановлених осіб, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити при кримінальному провадженні.

Речові докази: диван з сірим покриттям з інвентаризаційним номером: м5134; холодильну камеру «КХН-6,21»; холодильник двокамерний «Індезит»; вертикальна холодильна камера з логотипом торгівельної марки «Jaffa»; три вертикальні холодильні камери з логотипом торгівельної марки «Jaffa»; вертикальна холодильна шафа з логотипом торгівельної марки «Pepsi»; морозильний ларь з логотипом торгівельної марки «Laska»; холодильник однодверний «Samsung»; генератор марки «Енергомаш», потужністю 2,5Квт., передані на зберігання потерпілому залишити по належності.

Речові докази: 35 стільців з металевими ніжками та пластмасовим корпусом жовтого кольору, передані на зберігання потерпілому залишити по належності.

Скасувати арешт з 35 стільців з металевими ніжками та пластмасовим корпусом жовтого кольору, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2019 року

Скасувати арешт з: дивану з сірим покриттям з інвентаризаційним номером: м5134; холодильної камери «КХН-6,21»; холодильника двокамерного «Індезит»; вертикальної холодильної камери з логотипом торгівельної марки «Jaffa»; трьох вертикальних холодильних камер з логотипом торгівельної марки «Jaffa»; вертикальної холодильної шафи з логотипом торгівельної марки «Pepsi»; морозильного ларю з логотипом торгівельної марки «Laska»; холодильника однодверного «Samsung»; генератора марки «Енергомаш», потужністю 2,5Квт., накладеного ухвалами слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2019 року.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 14 130 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1