ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 654/4735/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/819/507/21 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 квітня 2021 року, якою відносно,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ленінське Ленінського району Хабаровського краю РФ, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 05 червня 2021 року, включно

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Голопристанського районного суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 000910 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.

Вищевказаною ухвалою суду, задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно його підзахисної запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, апелянт зазначає про недоведеність прокурором обставин, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, ненадання таких матеріалів суду.

Також, з посиланням на матеріали провадження, захисник зазначає про відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Крім того, на думку адвоката, стороною обвинувачення не доведеного того, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Також, апелянт наголошує на тому, що судом не взяті до уваги дані про особу обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника та обвинувачену на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 422 -1, апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядається не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вид тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді гримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Всі сторони судового провадження належним чином повідомлені про час дату та місце розгляду апеляційної скарги захисника, однак від ним клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 не закінчено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченої під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 визначено на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження апелянта про те, що наявними в матеріалах провадження доказами не доведено обставин вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 злочинів, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на цій стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.

Так, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, за вчинення, який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштована, що вказує на відсутність у неї постійного, легального джерела прибутку. Крім того, вчинення ряду кримінальних правопорушень, вказує на відсутність осіб, які б мали на них визначальний вплив з метою забезпечення її належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам зазначеним в оскаржуваній ухвалі суду.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченій та обрання відносно неї, іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, та можливість застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на стадії судового розгляду.
Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Дані про особу обвинуваченої, в тому числі, на які посилається захисник, були відомі суду під час розгляду клопотання слідчого та враховані судом при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Незгода сторони захисту з позицією прокурора у кримінальному провадженні не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б вплинути на результат і правильність прийнятого судом рішення при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 422-1, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 квітня 2021 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, п.п. 6,13 ч.2 ст. 115 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 05 червня 2021 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ: