УХВАЛА
з питань накладення арешту на майно
Справа № 495/5033/21

Номер провадження 1-кс/495/1595/2021

09 липня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майна,

УСТАНОВИВ:

01.07.2021 дізнавач СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області із клопотанням, яке погоджене яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , відповідно до вимог якого просить з метою збереження доказів, для повного всебічного проведення досудового розслідування, а також для відновлення законних прав, накласти арешт в частині заборони відчуження на земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0048.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000192 від 07.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням Шабівської сільської ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.11.2001 року № 39/ХХІУ-ХХІІІ ОСОБА_7 надано безоплатно у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку АДРЕСА_2 .

Розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 05 лютого 2007 року Хе 136 передано ОСОБА_8 у власність земельні ділянки АДРЕСА_3 НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , загальною площею АДРЕСА_4 , про що складено та видано ОСОБА_8 державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 936997 від 24.04.2007.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2008, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 квітня 2012 року, у справі № 2-а-272/2008 за адміністративним позовом заступника Білгород-Дністровського прокурора в інтересах ОСОБА_7 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_8 , вказане розпорядження голови Білгород-Дністровської райдержадміністрації скасовано та зазначений державний акт про право приватної власності на земельну ділянку визнано недійсним.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2012 у справі № 1-43/11 за незаконне заволодіння земельними ділянками АДРЕСА_5 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які належали громадянам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розташованих в садівничому кооперативі «Шабо» у с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, на підставі підроблених рішень Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та державних актів право власності на земельні ділянки, ОСОБА_8 визнано винним за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 (шахрайство), ч. 3 ст. 358 (підроблення документів) Кримінального кодексу України, та призначено покарання за ч. З ст. 190 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на три роки, за ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України обмеження волі на один рік. Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України визначено засудженому ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік.

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стало відомо, що ОСОБА_8 , на підставі підробленого державного акту, скасованого вказаною постановою суду, будучи засудженим за шахрайство, а саме заволодіння земельною ділянкою, продав земельну ділянку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , кадастровий номер :01:005:0048, загальною площею 0.12 га, за договором купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 807 від 28.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_14 , громадянину ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою дізнавача Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області земельна ділянка площею 0,06 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0048, визнана речовим доказом.

З метою проведення повного, всебічного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, а також з метою збереження речового доказу виникла необхідність накласти арешт в частині заборони відчуження земельної ділянки площею 0,06 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0048.

У судовому засіданні прокурор вимоги, заявлені дізнавачем у клопотанні підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Дізнавач надав заяву, відповідно до якої просив розглянути дане клопотання у його відсутність.

Представник власника земельної ділянки адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення такого клопотання заперечив з підстав, зазначених у поданому ним письмовому запереченні (вх. № 15984/21-Вх). Зокрема вказавши, що ця земельна ділянка не відповідає критеріям ст.. 98 КПК України у цьому кримінальному проваджені. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Власник земельної ділянки ОСОБА_4 підтримав сказане його адвокатом.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється у кримінальному провадженні №0000192 від 07.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з п.п. 1,4 ч.2ст.167 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли його сліди; що вони набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення,відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до абзацу першого ч.5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається яз матеріалів клопотання, у даному кримінальному провадженні жодні особі не повідомлено про підозру, таким чином у даному криміналом провадженні не встановлено винну особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Таким чином, звертаючись з вказаним клопотанням, дізнавач, в порушення вимог ч. 2 ст. 170КПК України та ч.1 ст. 173 КПК України, не довів необхідність арешту майна, визначеного у клопотанні та не зазначив про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, що свідчить про поверхневий підхід та формалізм при врішенні питання, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлений 14.07.2021.