Справа № 127/3679/21
Провадження №11-сс/801/157/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 23.06.2020 за №0001342, якою клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено частково, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, українки, громадянки України, з вищою освітою, тимчасово непрацюючої, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої в силу ст.89 КК України,
яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 . Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001342 від 23.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в лютому 2020 року, точних дати та часу не встановлено, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення та здійснення протиправних дій в сфері громадської моралі, моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб.
Починаючи з червня 2020 року і до 10.02.2021 ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, яка полягає у приниженні честі та гідності людей, створенні загрози поширення небезпечних хвороб та аморальності заробітку, діючи з корисливих мотивів, спонукала шляхом переконування в доцільності та матеріальній вигідності такої діяльності і залучала до надання сексуальних послуг з метою отримання доходу осіб жіночої статі, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також забезпечувала зайняття останніми проституцією, тобто надання сексуальних послуг особам чоловічої статі. Так, ОСОБА_7 отримувала замовлення від клієнтів, здійснювала звідництво, рекламувала сексуальні послуги, надавала приміщення та створювала умови для максимальної сексуальної експлуатації осіб, які займаються проституцією, здійснювала контроль, нагляд і опіку над ними, забезпечувала їх безпеку від насильства чи обману з боку клієнтів, тобто здійснювала сутенерство щодо кількох осіб.
Так, 10.02.2021 ОСОБА_7 , реалізовуючи вищевказаний злочинний намір, попередньо отримавши замовлення щодо надання послуг сексуального характеру від ОСОБА_12 (стосовно якого прийняті заходи безпеки і який відповідно до вимог ст. 271 КПК України залучений до спеціального слідчого експерименту), зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_11 і домовилась про надання останньою послуг сексуального характеру.
З метою забезпечення надання ОСОБА_11 інтимних послуг ОСОБА_12 , ОСОБА_7 особисто, на автомобілі марки «Peugeot 308», д.н.з НОМЕР_1 , сірого кольору, привезла ОСОБА_11 до квартири АДРЕСА_3 , де ОСОБА_11 надала ОСОБА_12 послуги інтимного характеру за грошову винагороду у сумі 2000 гривень. При цьому ОСОБА_7 сиділа в салоні зазначеного автомобіля неподалік вищезгаданої адреси з метою забезпечення безпеки ОСОБА_11 . Після того, як ОСОБА_11 надала ОСОБА_12 вказані послуги, ОСОБА_7 на тому ж автомобілі зустріла її та вони разом поїхали до місця проживання ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_4 , де очікувала ОСОБА_10 , яка також проживала у цій квартирі, яку ОСОБА_7 , попередньо також отримавши замовлення на оплатне надання сексуальних послуг, повинна була супроводжувати та доставити до наступного клієнта в приміщення сауни, розташованої в спортивному комплексі «Термінал» в АДРЕСА_5 .
При цьому під час руху автомобіля ОСОБА_11 , виконуючи попередню домовленість, передала ОСОБА_7 половину грошових коштів, отриманих за надання послуг сексуального характеру від ОСОБА_12 , в сумі 1000 гривень.
В подальшому, коли ОСОБА_7 привезла ОСОБА_11 до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_4 , її було затримано співробітниками поліції.
10.02.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, та 11.02.2021 їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, тобто сутенерство, вчинене щодо кількох осіб.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду; протоколами обшуку від 10.02.2021 та 11.02.2021; протоколом затримання ОСОБА_7 від 10.02.2021; іншими матеріалами кримінального провадження та вилученими речовими доказами.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Слідчий зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Вона не має жодних законних джерел заробітку та соціально стримуючих факторів (місця роботи, нерухомого майна, тощо). Тому вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке їй загрожує; може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки їй відомо місце їх проживання, а також саме свідків ОСОБА_7 безпосередньо використовувала за для вчинення інкримінованого їй злочину; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (утекти з міста Вінниці тощо); перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше ОСОБА_7 уже притягувалася до кримінальної та неодноразово до адміністративної відповідальності.
Слідчий вважає, що наявні достатні підстави для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать належну процесуальну поведінку та виконання нею покладених на неї обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, під час кримінального провадження. Також жоден з більш м`яких запобіжних заходів окрім як тримання під вартою не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків, а також запобігти вказаним ризикам.
Також більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані у зв`язку з тим, що вони не будуть співмірними наслідкам, які були завдані вчиненням даного кримінального правопорушення. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт також не забезпечить належну поведінку особи та не зможе перешкоджати здійснення підозрюваною психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.
Оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 вчинено без застосування насильства, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України останній необхідно визначити розмір застави в межах 160 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 362 200 гривень. .
Слідчий в судовому засідання клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_8 просила застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Підозрювана ОСОБА_7 підтримала позицію захисника.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 12 лютого 2021 року клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено частково.
Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 .
Покладено на підозрювану ОСОБА_7 наступні обов`язки:
-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, судді, суду на визначений ними час;
-не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Строк дії запобіжного заходу встановлено в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.04.2020 року.
Строк дії ухвали визначено рахувати з моменту її проголошення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просив оскаржувану ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2021 року скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави в межах 160 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 363 200 гривень з покладенням на неї відповідних обов`язків у разі внесення застави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Згідно матеріалів кримінального провадження та показань даних підозрюваною безпосередньо під час судового засідання, остання не має жодних законних джерел заробітку та соціально-стримуючих факторів. В судовому засіданні прокурором було надано відповідні докази про існування ґрунтовних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КК України, що свідчить про наявність достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання сторони обвинувачення, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім, як тримання під вартою не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків. Проте, слідчим суддею було проігноровано викладені у клопотанні слідчого та прокурора аргументи.

Інші учасники провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора не визнали та заперечили проти її задоволення.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи прокурора та захисника, думку самої підозрюваної, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховував, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років. Проте, сама по собі тяжкість інкримінованого правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Слідчим суддею було взято до уваги, що підозрювана має постійне місце проживання, по місцю поживання характеризується позитивно, має на утримані дітей, в тому числі неповнолітніх, раніше не судима, в судовому засіданні не заперечувала вчинення кримінального правопорушення. А тому для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для попередження ризиків вказаних слідчим та прокурором.
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням відповідного розміру застави зазначив про наявність ризиків, зокрема, те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має жодних законних джерел заробітку та соціально стримуючих факторів (місця роботи, нерухомого майна, тощо); може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке їй загрожує; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки їй відомо місце їх проживання, так як саме свідків вона безпосередньо використовувала за для вчинення інкримінованого їй злочину; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (утекти з міста Вінниці тощо); перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше ОСОБА_7 уже притягувалася до кримінальної та неодноразово до адміністративної відповідальності.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на докази, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема: протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом огляду; протоколами обшуку від 10.02.2021 та 11.02.2021; протоколом затримання ОСОБА_7 від 10.02.2021; іншими матеріалами кримінального провадження та вилученими речовими доказами.
На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.
На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно, до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваної ОСОБА_7 , особи останньої, яка має постійне місце проживання в м. Вінниці в орендованій квартирі згідно договору оренди від 05.03.2020, власником якої є ОСОБА_13 , має позитивну характеристику, видану за місцем реєстрації останньої Гніванською міською радою Вінницької області Тиврівського району від 11.02.2021 №78, характер вчинення кримінального правопорушення, в силу ст.89 КК України вона є особою раніше не судимою, наявність міцних соціальних зв`язків, зокрема має малолітню дитину, мати-пенсіонера, які перебувають у її на утриманні, обраний слідчим суддею підозрюваній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та не буде порушувати її права, передбачені ст.43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 з визначенням їй розміру застави не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.194,196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_7 за ч.3 ст.303 КК України - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4