Справа № 529/619/20
Провадження № 1-кп/529/2/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт (зі змінами) у кримінальному провадженні № 0000139 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, одруженого, має на утриманні 1 малолітню дитину, працюючого ТОВ «Віталфуд» виробником морозива, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 01.08.2020 близько 01:00 год., перебуваючи на площадці за магазином «Селяночка», що по вул. Яковенка 10 в с. Стасі, Диканського району, Полтавської області, на ґрунті виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс декілька ударів правою рукою стиснутою в кулак в праве око та ніс ОСОБА_4 , в результаті яких потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому кісток носа з дефектом хрящового відділу, післятравматичного відкритого перелому носової переділки з викривленням вліво та дефектом (перфонацією) передньо-нижніх відділів і порушенням носового дихання, розсіченої рани та синця обличчя з субконюнктивальним крововиливом правого ока, що у своїй сукупності є легкими тілесними ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав частково. При цьому вказав, що дійсно 01 серпня 2020 року у нічний час він перебував у барі «Рандеву» в с.Стасі, де знаходився і ОСОБА_4 . Він підійшов до ОСОБА_4 , поздоровкався із ним, він щось відповів йому, але не почув що саме і тому попросив ОСОБА_4 вийти на вулицю і поспілкуватися. На вулиці вони відійшли від бару і між ними сталася бійка, в ході якої спочатку ОСОБА_4 ударив його, а потів він наніс один удар ОСОБА_4 рукою стиснутою в кулак в область обличчя, після чого вони розійшлися. Вказав, що потерпілий також завдавав йому удари, але він до лікарні не звертався. Також звернув увагу, що у нього є сумніви щодо того, що саме від його удару у потерпілого переломаний ніс. Вказав, що намагався відшкодувати шкоду потерпілому, але він не погодився отримувати від нього кошти. Цивільний позов визнає частково лише в частині відшкодування витрат на лікування, в іншій частині вважає позов необгрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Вказав, що обвинувачений перший наніс йому удари кулаком у голову та обличчя, ударів було декілька. Після бійки він поїхав до лікарні, де йому повідомили, що у нього зламаний ніс, робив операцію в лікарні в м.Полтава. На наступний день телефонував ОСОБА_6 та повідомив його про травму, обвинувачений пропонував йому 15 000 грн., але він не погодився, бо сума була недостатня. Також цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Окрім часткового визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість доводиться дослідженими доказами:
- даними протоколу слідчого експерименту від 18.08.2020, згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 показав на місці, як саме він заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_4 , при цьому зазначено, що перший удар в обличчя потерпілого завдав саме ОСОБА_6 , а потерпілий після цього також завдав удари обвинуваченому;
- висновком експерта від 05.08.2020 № 857 та додатковим висновком експерта від 19.08.2020 № 939, відповідно до яких у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: розсіченої рани та синця обличчя з субконюктивальним крововиливом правого ока, які могли утворитися не менш ніж від 1-2-х кратної дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах вказаних вище та які кваліфікуються в своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- додатковим висновком експерта від 02.10.2020 № 1268, відповідно до якого, ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому кісток носа з дефектом хрящового відділу, післятравматичного відкритого перелому носової переділки з викривленням вліво та дефектом (перфонацією) передньо-нижніх відділів і порушенням носового дихання, розсіченої рани та синця обличчя з субконюнктивальним крововиливом правого ока, які могли утворитись не менш ніж від 1-2-х кратної дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взуття або інші предмети з подібними характеристиками, кваліфікуються в своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні вказав, що він із ОСОБА_9 , який є його товаришем, перебували у вечірній час в барі «Рандеву» в с.Стасі (точної дати не пам`ятає), грали у більярд. В цей час у бар зайшов ОСОБА_6 , який поздоровкався з ним, а потім із ОСОБА_4 , також ОСОБА_10 із ОСОБА_11 обмінялися фразами, які він не почув і після цього останні вийшли на вулицю. Через 5 хв. він вийшов також на вулицю, бачив, що ОСОБА_10 із ОСОБА_11 стояли і гучно розмовляли, потім вони пішли за будівлю ОСОБА_12 , він залишився, а коли почув крик пішов подивитися, але там вже нікого не було. Він зателефонував ОСОБА_10 і той сказав, що він знаходиться на сусідній вулиці. Під`їхавши до ОСОБА_10 на автомобілі побачив, що обличчя ОСОБА_10 у крові, з носа дуже текла кров. ОСОБА_10 сказав, що він побився із ОСОБА_6 . Після чого вони поїхали до лікарні, там ОСОБА_10 надали першу медичну допомогу. На наступний день ОСОБА_10 казав, що йому в Полтаві зробили операцію, бо й нього був зламаний ніс.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України, а саме умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.

Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Враховуючи вказані вище обставини, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав вину частково, в силу ст.89 КК України не судимий, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченому за вчинене з метою його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення йому покарання у виді виправних робіт в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України.

Щодо подано потерпілим цивільного позову, суд зазначає наступне.

На обґрунтування позову потерпілий вказує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого він поніс витрати на лікування та обстеження в сумі 18 581,40 грн., з яких 15 685 грн. вартість операції та медичних препаратів, 1 446,40 грн. вартість придбаних ліків та 1 450 грн вартість обстеження. Також зазначає, що незаконними діями ОСОБА_6 йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, публічному приниженні, фізичному болю, яку оцінює в 20 000 грн. Окрім того просить стягнути з обвинуваченого і понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 цивільний позов визнали частково в частині відшкодування витрат на лікування, в іншій частині позов вважають необгрунтованим.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В ході судового розгляду кримінального провадження підтверджено, що злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому завдано легкі тілесні ушкодження, на лікування яких ОСОБА_4 витратив 18 581,40 грн., з яких 15 685 вартість операції та медичних препаратів, 1 446,40 грн. вартість придбаних ліків та 1 450 грн. вартість обстеження, що підтверджується чеками та розрахунком оплати за послугами медичної допомоги, наявними у матеріалах провадження, тому такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Разом із тим, в судовому засіданні обвинувачений надав квитанцію від 05.11.2020, відповідно до якої останній перерахував на ім`я ОСОБА_4 грошовий переказ на суму 700 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Отже із врахуванням вказаного платежу, із обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 17 881,40 грн.
Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яку потерпілий оцінив в 20 000 грн., суд виходить з того, що саме протиправними діями обвинуваченого були заподіяні потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров?я потерпілого, останній отримав травму носа, переніс операцію та лікування, що призвело до фізичних та моральних страждань потерпілого. Вказане призвело до значних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, затрачений час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Щодо розміру моральної шкоди суд прийшов до переконання, що заявлені потерпілим вимоги є завищеними, окрім того потерпілий не надав суду достатніх даних з яких міркувань він виходив визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку він просить задовольнити.
Тому, враховуючи принцип співмірності та справедливості, вимоги цивільного позову в частині моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме з обвинуваченого підлягає стягненню моральна шкода на користь потерпілого в розмірі 3 000 грн.
Що стосується позовних вимог в частині відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне.
На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В даній справі на підтвердження надання правничих послуг та понесених потерпілим витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги, укладений між потерпілим ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_5 від 05.09.2020; узгодження погодинної вартості роботи адвоката; акт приймання-передавання наданих послуг від 07.09.2020 у даному кримінальному провадженні, де зазначений розрахунок вартості послуг адвоката та яким узгоджено, що даний Акт є документом який підтверджує розрахунок клієнта з адвокатом, а останній визнає, що отримав гонорар в розмірі 10 000 грн.
Обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні не надано доказів на доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу.
Отже, витрати потерпілого на правову допомогу склали 10 000 грн., що підтверджується зазначеними документами, а тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ч.1 ст.124 КПК України.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на 6 місяців із відшкодуванням 15% заробітку в дохід держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 17 881,40 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 3 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 10 000 грн. у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 30 881 (тридцять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 40 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд.

Головуюча: ОСОБА_1