Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/1630/2021 Єдиний унікальний № 758/2000/20
Категорія: ч.ч. 1, 2 ст. 152 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, -
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 152 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 14 лютого 2021 року включно.
Обґрунтовуючи прийнятне рішення, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, останній може уникати суду та перебувати у розшуку, оскільки раніше судимий за вчинення особливо тяжких злочинів, за вчинення яких відбував реальний максимальний термін покарання, і менш ніж через рік після останнього звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив кримінальне правопорушення. Крім того, було взято до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, що, в свою чергу, може змусити його вчиняти нові корисливі злочини або аналогічні інкримінованим злочини; що обвинувачений може чинити тиск на потерпілу з метою зміни показань для уникнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року стосовно нього скасувати та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням його під вартою.
Обвинувачений просить звернути увагу на пояснення свідків, які були допитані судом першої інстанції 16 грудня 2020 року та дали неправдиві показання; на докази, які наявні в матеріалах провадження та які спростовують його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину. А тому, наведене в сукупності, на переконання обвинуваченого, давали суду підстави для обрання стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Учасники провадження про час, день та місце апеляційного розлящу повідомлені належним чином, неявка яких, відповідно до положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду.
Вислухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Так, при продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом першої інстанції було враховано конкретні обставини провадження, особу обвинуваченого, а також те, що обвинувачений може уникати суду та перебувати у розшуку, оскільки останній судимий за вчинення особливо тяжких злочинів, за скоєння яких відбував реальний максимальний термін покарання у виді позбавлення волі, і менш ніж через рік після останнього звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив кримінальне правопорушення. Крім того, було взято до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, що, в свою чергу, може спонукати його до вчиняти нових корисливих злочинів або аналогічні інкримінованим злочини; що обвинувачений може чинити тиск на потерпілу з метою зміни показань для уникнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим зроблено висновок про відсутність об`єктивних обставин для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо доведеності об`єктивного існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, а тому вважає вірним висновок суду, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, як того просив обвинувачений в апеляційній скарзі, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
За відсутності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені приписами ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ч. 5 ст. 194 КПК України, місцевий суд обґрунтовано продовжив раніше обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Протилежні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а тому не заслуговують на увагу.
Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, а тому доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі в частині недоведеності його вини - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За наведеним, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 199, 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 14 лютого 2021 року включно - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4