Справа № 738/234/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/391/21
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання, в зв`язку з чим прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, оскільки протягом строку відбування покарання 4 рази накладалось стягнення, і лише 1 раз заохочення, перед подачею до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення, до суспільно-корисної праці не залучався, однак був працевлаштований перед подачею вказаного клопотання, дії якого свідчать про те, що він не готовий до самокерованої, правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Не погодившись з рішенням суду захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подане засудженим клопотання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, упередженою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам з огляду на те, що за час відбування покарання ОСОБА_8 хоча і порушував режим відбування покарання, однак такі порушення відбулися ще в Сумському СІЗО, та постанови про накладення стягнення засуджений мав бажання оскаржити, однак йому було в цьому відмовлено, в зв`язку з чим звернувся до ДБР з заявами щодо вчинення відносно нього злочинів, про що, до матеріалів справи в суді першої інстанції додав письмові докази. Звертає увагу суду на те, що за час відбування покарання ОСОБА_8 позитивно характеризується в установі відбування покарання, не допускає порушень встановленого режиму, розпорядку дня, має заохочення, виявив бажання до працевлаштування, залучався до робіт з благоустрою установи, до покладених на нього обов`язків відноситься добросовісно, дотримується вимог безпеки праці, залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», на профілактичних обліках не перебуває.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду першої інстанції, застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення є таким, що прийняте без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, в зв`язку з чим було прийняте одностороннє та упереджене рішення. Вказує на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не був присутній представник спостережної комісії, відсутність якого потягла за собою прийняття необ`єктивного рішення. Вважає, що суд безпідставно проігнорував наявність позитивних характеристик за місцем відбування покарання, те, що він на даний час працевлаштований, раніше накладені на нього дисциплінарні стягнення є погашеними за строком давності, має заохочення.

Вважає, що за час відбування покарання до нього в установі відбування покарання ставились упереджено, та тривалий час не давали змоги працевлаштуватися.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які просили задовольнити вимоги поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги безпідставними, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В той же час, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми Закону, сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне.

ОСОБА_8 засуджено вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2016 року за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 грудня 2016 року вирок вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Строк відбування покарання обчислюється з 28 грудня 2016 року.

Кінець строку відбування покарання 28 грудня 2022 року.

Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_8 з ДУ «Менська виправна колонія №91» слідує, що останній у місцях позбавлення волі знаходиться з 28 грудня 2016 року.

За час перебування в Сумському слідчому ізоляторі та ДУ «Сумська виправна колонія №116» характеризувався негативно, за порушення вимог встановленого режиму тримання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, які на даний час погашені у встановленому законом порядку.

З 05 жовтня 2020 року і по теперішній час відбуває покарання у ДУ «Менська виправна колонія №91», де характеризується посередньо, не допускає порушень встановленого режиму відбування покарання та розпорядку дня, заходи стягнення не застосовувалися.

За письмовою заявою від 25 січня 2021 року в установі працевлаштований працівником по заготівлі дров. До виконання поставлених завдань ставиться старанно, завдання виконує вчасно та якісно, залучається до робіт з благоустрою установи та житлово-побутових умов у гуртожитку та добросовісно відноситься до виконання обов`язків, одноразово був заохочений за дотримання вимог безпеки праці.

На заходи виховного та культурно-масового характеру, що проводяться в установі, реагує посередньо, за його бажанням залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», яку реалізовує за планом. Підтримує товариські зв`язки з засудженими різної спрямованості, за рисами характеру запальний. Соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними шляхом телефонних розмов та листування.

Рішенням комісії виправної колонії від 30 грудня 2020 року в застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України відмовлено.

Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 відбуває покарання за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, тобто за вчинення умисних злочинів проти життя та здоров`я особи, один з яких, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Також з матеріалів, що характеризують особу засудженого вбачається, що він протягом всього періоду відбування покарання допускав порушення правил відбування покарання, за що чотири рази на нього було накладено стягнення, які на даний час погашені за сплином часу, та має 1 заохочення.

За змістом ст. ст. 100, 154 КВК України, ст. ст. 81 процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер.

Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку, щодо необхідності умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався негативно/посередньо, оскільки рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» від 30.12.2020 року ОСОБА_8 у направленні матеріалів до суду для вирішення питання про його умовно-дострокове звільнення відмовлено, як особі, яка не довело свого виправлення.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції є правильним висновок суду першої інстанції про те, що умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 є передчасним.

Посилання в апеляційних скаргах засудженого та його захисника на дані, щодо поведінки ОСОБА_8 , зокрема отриманого ним заохочення, працевлаштування, вже комплексно досліджені судом першої інстанції при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення, а підстав для надання ним іншої оцінки колегія суддів не вбачає.

Твердження апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 з приводу того, що в суді першої інстанції його клопотання про умовно-дострокове звільнення було розглянуто без участі представника спостережної комісії, є таким, що відповідає дійсності, але дана обставина не є порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, як про це говориться у вищевказаній апеляційній скарзі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

При цьому, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Отже, зважаючи на те, що від представника спостережної комісії клопотань про розгляд справи з його участю не надходило, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, спираючись на вимоги ст. 539 КПК України, про можливість розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 без участі зазначеної особи.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що викладені в матеріалах провадження дані у своїй сукупності не дають підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , і у відповідності до вимог законодавства відмовив в задоволенні клопотання засудженого, а доводи, на які він, та його захисник посилаються в апеляційній скарзі, не можуть бути беззаперечною підставою для умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 та були враховані судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4