Справа № 572/3246/20
Провадження № 1-кп/572/190/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000742 за обвинувальним актом Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 , 07.09.2020 приблизно о 16 год. 22 хв., у світлу пору доби, , в порушення вимог підпунктів б) д) пункту 2.3., пункту 10.1., 12.3., Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи технічно справним автомобілем PEUGEOT Partner, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись проїзною частиною вул. Привокзальної м. Сарни, зі сторонні вул. Чорновола м. Сарни в напрямку вул. Миру м. Сарни, при наближенні до території кафе-клубу «Адреналін» (юридична адреса: м. Сарни,: вул. Привокзальна, 31), проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, перед зміною напрямку свого руху ліворуч, не переконався що це буде безпечним і не створить небезпек чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху, здійснив раптовий виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із мотоциклом Mінськ 125, реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий рухався у зустрічному напрямку.

В свою чергу водій мотоцикла Mінськ 125, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 у момент виникнення небезпеки для руху, не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем PEUGEOT Partner, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла Mінськ125, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді саден шкіри правого колінного суглобу та обох кистей, вторинно-відкритих переломів нижньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням та внутрішньої кісточки правого гомілково-ступеневого суглобу, йкі відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало довготривалий розлад здоров`я;

Порушення ОСОБА_6 вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху, який вимагає від водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, ствердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, в час, спосіб та при зазначених в обвинувальному акті обставинах, докази, здобуті на досудовому слідстві, визнає повністю, не оспорюючи їх, у вчиненому щиро розкаюється, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, враховуючи викладене вище, суд, допитавши потерпілого, обвинуваченого, які дали послідовні та узгоджені з обвинувальним актом показання, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. , а тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно ч.1 ст.65 КК України та п.1 і 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення віднесено до категорії кримінальних проступків.

Обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, на утриманні має матір похилого віку, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, скарг на останнього не надходило, у лікарів нарколога чи психіатра на обліках не перебуває, раніше не судимий. В судовому засіданні просив не позбавляти права керувати транспортними засобами, з огляду на те, що неофіційно підробляє водієм, що є єдиним джерелом доходів, вину визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив суд у недопущенні подібних випадків в майбутньому, наголосив на тому, що не покинув місця події, відразу викликав службу швидкої медичної допомоги, здійснив заходи з відшкодування потерпілому завданих збитків в розмірі 25 000,00 грн., визнав цивільний позов.

Потерпілий, підтвердив у судовому засіданні факт відшкодування обвинуваченим збитків в розмірі 25 000,00грн,, підтримав позицію прокурора щодо призначення покарання, цивільний позов просив задовольнити.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого злочину в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки.

Вирішуючи питання про застосування додаткового покарання, суд керується п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», а саме щодо застосовування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами слід у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 злочин вчинив вперше, з необережності, в тверезому стані, порушення ПДР України було одноразове, ним здійснено заходи з добровільного відшкодування потерпілій шкоди, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, відсутні дані щодо зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними речовинами,чи щодо неналежної поведінки в побуті та сім`ї.

З огляду на таке, суд приходить до переконання про відсутність безсумнівних чи ґрунтовних підстав застосувати до обвинуваченого додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

До початку розгляду справи по суті потерпілий ОСОБА_5 пред`явив до обвинуваченого та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Свої позовні вимоги, з посиланням на ст.ст. 127, 128 КПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1201 та 1194 ЦК України, а також ст.ст. 23, 24, 27 та 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що понесені ним матеріальні збитки в результаті вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення в сумі становлять 26 268 грн. 07 коп.

Крім того, позивач зазначає, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень переживає моральні страждання, до цього часу пересувається за допомогою милиць, потребує допомоги та подальшого тривалого лікування, позбавлений можливості працювати, що надзвичайно вплинуло на звичайний спосіб життя, у зв`язку з чим просить суд стягнути на її користь 60 000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Тобто предметом спору є вказані витрати, при цьому до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою,заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно статті 24 цього Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

В даному випадку, суд вважає, що відповідно до вищевказаних положень нині діючого цивільного законодавства підлягає безумовному стягненню з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» понесені матеріальні збитки в результаті вчинення ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, в сумі 26 268 грн. 07 коп.

За приписами ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У силу принципу диспозитивності, визначення предмета, підстав позову, а також відповідача є правом позивача. Разом з цим встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду.

Судом об`єктивно встановлено, що у зв`язку з вчиненням даного кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_5 завдано моральної шкоди, він зазнав фізичних і душевних страждань унаслідок отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що призвело до погіршення стану його здоров`я, завдало незручностей у повсякденному житті, він до цього часу не відновив повністю свого здоров`я, пересувається на милицях, потребує подальшого лікування.

Ураховуючи вимоги закону, обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 у розмірі 25 000,00 грн; підстав для стягнення 60000,00 грн на відшкодування моральної шкоди під час розгляду справи не встановлено.

На стадії досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, відповідних клопотань в судовому засіданні не заявлено,

Цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Процесуальні витрати покласти на ОСОБА_3 .

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України призначивши йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Цивільний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м.Київ, вул.Здолбунівська, 7д, 00034186) на користь ОСОБА_5 понесені матеріальні збитки, а саме підтвердженні витрати на лікування в розмірі 26 268 (двадцять шість тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів та проведення експертиз в сумі 6538 (шість тисяч п`ятсот тридцять вісім ) гривень.

Речові докази у справі автомобіль «Peugeot Parner», д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_3 , мотоцикл «Мінськ»125, д.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя