ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2092/21 Справа № 932/8554/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000972 за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000972 від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000972 від 13 травня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, повернуто прокурору Центральної окружної прокуратури м. Дніпра, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом розумного строку.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000972 щодо ОСОБА_7 , а саме, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказано, що «… ОСОБА_7 , будучи директором ПП «ОПО», єдиним засновником, власником, керівником та працівником у штаті підприємства, діючи умисно, маючи умисел на протиправне заволодіння нежитловою будівлею, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), зловживаючи повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та ПП «ОПО», використовуючи всупереч законним інтересам юридичної особи приватного права свої повноваження...». Тобто, перевіряючи обвинувальний акт, судом було встановлено невідповідність обставин, а саме, розбіжності з приводу того, хто ж все-таки отримав, чи мав на меті отримати неправомірну вигоду ОСОБА_7 та ПП «ОПО» чи ОСОБА_7 та інші особи. За вказаних обставин в обвинувальному акті, також, фігурують і «фізичні особи», яким під час процедури банкрутства було реалізовано нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , однак в обвинувальному акті про їх зв`язок з обвинуваченим не зазначено.

На думку суду першої інстанції, сформульоване прокурором обвинувачення очевидно не узгоджується з наведеною ним самим правовою кваліфікацією в контексті викладу фактичних обставин злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_7 . Окрім зазначеного, суд встановив, що сформульоване щодо ОСОБА_7 обвинувачення взагалі не містить такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 364-1 КК України, як корисливий мотив.

Також, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачення не містить інформації, в чому конкретно дії ОСОБА_7 суперечили інтересам юридичної особи приватного права, яку неправомірну вигоду мав на меті отримати для себе чи інших осіб обвинувачений, в розумінні Примітки до ст. 364-1 КК України, і чи отримав її в кінцевому результаті.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що наведені порушення є істотними, такими, що перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі отриманого обвинувального акту та здійсненню належної визначеної КПК України процедури судового розгляду, і їх неможливо усунути під час підготовчого судового засідання, а тому, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати, у зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, та повернути обвинувальний акт для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання в той же суд.

Вважає, що всі вимоги, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 додержано в повному обсязі, зокрема відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав наведених в оскаржуваному рішенні, суд у підготовчому судовому засіданні, на думку прокурора, фактично перейшов до розгляду кримінального провадження по суті, що не передбачено на стадії підготовчого судового засідання, оскільки перелік питань, які вирішуються під час підготовчого судового засідання, встановлено ст. 314 КПК України.

На думку прокурора, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, а висновки суду щодо невідповідності обвинувального акта в частині викладення фактичних обставин та формулювання обвинувачення вимогам кримінальному процесуальному законодавству є, на його думку, безпідставними, надуманими, передчасними та такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а тому суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевикладених підстав, вдався до аналізу та формулювання певних висновків, фактично оцінивши обставини, які підлягають доказуванню в ході судового розгляду кримінального провадження по суті, чим вийшов за межі предмету судового розгляду, оскільки відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд не вправі давати оцінку обставинам, наведеним в обвинувальному акті та здійснювати аналіз процесуальних дій, проведених органом досудового розслідування у підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого, який вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Лише недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи та не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які об`єктивно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Як вбачається з матеріалів провадження та оскаржуваного рішення, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, а саме: у зловживанні повноваженнями, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе або інших осіб використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права службовою особою цієї юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.
Кримінальним правопорушенням згідно диспозиції ч. 1 ст. 364-1 КК України, є зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, а ч. 2 ст. 364-1 КК України передбачено те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Згідно обвинувального акту, в результаті злочинних дій ОСОБА_7 , який в період з 08.10.2014 року по 12.05.2016 року являвся директором ПП «ОПО», які виразились у зловживанні повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права, Державному космічному агентству України спричинені збитки в сумі 943 700 грн., що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та у відповідності до п. 4 примітки до ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 , будучи директором ПП «ОПО», єдиним засновником, власником, керівником та працівником у штаті підприємства, діючи умисно, маючи умисел на протиправне заволодіння нежитловою будівлею, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), зловживаючи повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та ПП «ОПО», використовуючи всупереч законним інтересам юридичної особи приватного права свої повноваження.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при такому викладені фабули обвинувачення, є не зрозумілим, хто ж все-таки отримав, чи мав на меті отримати неправомірну вигоду ОСОБА_7 та ПП «ОПО» чи ОСОБА_7 та інші особи, оскільки в обвинувальному акті також фігурують і «фізичні особи», яким під час процедури банкрутства було реалізовано нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , проте в обвинувальному акті про їх зв`язок з обвинуваченим не зазначено.
Отже, на думку колегії суддів, сформульоване прокурором обвинувачення дійсно не узгоджується з наведеною ним самим правовою кваліфікацією в контексті викладу фактичних обставин злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_7 та є не зрозумілим в чому конкретно дії ОСОБА_7 суперечили інтересам юридичної особи приватного права, яку неправомірну вигоду мав на меті отримати для себе чи інших осіб обвинувачений, в розумінні Примітки до ст. 364-1 КК України, і чи отримав її в кінцевому результаті.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку про наявність суперечностей в обвинувальному акті, та необхідності у зв`язку з цим повернення обвинувального акту прокурору, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, є очевидним і не викликає будь-яких сумнівів.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення,та що обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4