Номер провадження: 11-сс/813/406/21
Номер справи місцевого суду: 521/2569/21 1-м/521/22/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 19.02.2021, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), який притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. ст. 102/2; 63; 62/1; 102/3а; 102/5 КК Республіки Туреччина (зґвалтування),
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 19.02.2021, було задоволено клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), який притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. ст. 102/2; 63; 62/1; 102/3а; 102/5 КК Республіки Туреччина (зґвалтування).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу 23.02.2021 захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що:

-слідчим суддею не надано належної оцінки доказам сторони захисту, разом з цим слідчий суддя фактично встановив винуватість ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), чим надав перевагу доказам прокурора;

-прокурором не було надано доказів того, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) перебуває у розшуку на території України;

-ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) офіційно та легально перебуває на території України (має посвідку на постійне місце проживання); перебуває у шлюбі із громадянкою України; є директором та засновником ТОВ «Музикальний центр»;

-відомості щодо міжнародного розшуку ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) було внесено лише у 2019 році, проте вирок, яким ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) було засуджено, датується 2014 роком;

-в клопотанні прокурора відсутні відомості, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1)-4) ч. 5 ст. 194 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.
Захисник та обвинувачений в судовому засіданні апеляційного суду підтримали апеляційну скаргу та просили задовільнити її у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався обраний у передбаченому законом порядку слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
З матеріалів провадження та оскарженої ухвали вбачається, що в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Паланка» 14.01.2021 о 15 годині 45 хвилин, встановлено громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 09.12.2019 перебуває у міжнародному розшуку за НЦБ Інтерполу Республіки Туреччина.
Співробітниками Державної прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 14.01.2021 о 15 годині 45 хвилин у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано. Згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу України ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) розшукується правоохоронними органами Республіки Туреччина для виконання покарання у вигляді 11 років 8 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст. 102/2, 63, 62/1, 102/3а, 102/5 КК Республіки Туреччина (зґвалтування). Підставою для затримання та застосування в подальшому до останнього тимчасового арешту є документи що містять дані перебування особи у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції.
Вироком 2-го Вищого кримінального суду м. Мугла №2014/297 від 24.10.2014 у справі №2012/329 засудженому ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років 8 місяців. Вказаний вирок оскаржено в апеляційному порядку. Ухвалою 14-ї Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду Турецької Республіки №2015/5691 від 16.04.2015 вказаний вирок залишено без змін та він набрав законної сили. Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2021 у відношенні ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) застосований тимчасовий арешт строком на 30 діб, до 12.02.2021.Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2021 строк тимчасового арешту продовжено до 40 діб.
До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної Республіканської прокуратури м. Мугла про видачу ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) для виконання покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.102, ч.3а ст.102, ч.5 ст.102, ч.1 ст.62 КК Республіки Туреччина.
З матеріалів, що містяться у запиті про видачу вбачається, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) обвинувачується у тому, що 05.11.2012 скориставшись напівсвідомим станом ОСОБА_12 , перебуваючи у своїй квартирі, у місті Мугла, мікрорайон Кьотеклі, зґвалтував її. Відповідно до матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) тривалий час переховується від суду, добре обізнаний про наявність відносно нього обвинувального вироку, який має бути виконаний. На першому судовому засіданні, яке відбулось 18.02.2013 засуджений ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) дав покази на свій захист особисто у присутності свого захисника. Проте, пізніше почав переховуватись від суду та відбування покарання у подальшому. У зв`язку із чим 29.06.2015 Генеральною прокуратурою м. Мугла видано ордер на його арешт (виконавче провадження №2015/4122).
Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) на території Республіки Туреччина відповідає злочину, передбаченому ч.2 ст. 152 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж один рік.
Строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 49 КК України не спливали. Відповідно до наявних матеріалів екстрадиційної перевірки, ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) із заявою з питань набуття/прийняття до громадянства України не звертався; з письмовим клопотання про набуття статусу біженця або додаткового захисту в Україні не звертався, на обліку не перебуває; стан його здоров`я задовільний; на території України раніше не судимий.
Особу затриманого встановлено паспортом громадянина Республіки Туреччина серії НОМЕР_1 від 16.09.2013, дійсний до 16.09.2023.
Крім того, відповідно до клопотання прокурора, злочин, за вчинення якого запитується видача ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) відноситься до категорії тяжкого злочину. Таким чином, в разі звільнення ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 )з-під варти, є реальні ризики того, що останній почне переховуватись від компетентних органів України з метою уникнення видачі до Республіки Туреччина.
16.01.2021, ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) застосований тимчасовий арешт строком на шістдесят днів, до 12.02.2021 включно.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 11.02.2021, строк тимчасового арешту продовжено до сорока днів.
На підставі означених обставин, керівник Одеської місцевої прокуратури №2 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси.
Оскарженою ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 19.02.2021, вказане клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 задоволено.
Порядок здійснення видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачений главою 44 Кримінального процесуального кодексу України.
Положеннями ч. 1 ст. 584 КПК України передбачено, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
1. Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що слідчим суддею не надано належної оцінки доказам сторони захисту, разом з цим слідчий суддя фактично дослідив винуватість ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), чим зробив перевагу доказам прокурора, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно з вимогами ч. 8 ст. 584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Разом з тим, з тексту оскарженого рішення слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, апеляційним судом не встановлено фактів, які б вказували на те, що слідчий суддя встановлював винуватість ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), натомість, на переконання апеляційного суду, слідчим судде ретельно досліджено матеріали справи.
Водночас, не підтверджуються також і доводи захисника про те, що слідчим суддею не було надано оцінку доказам сторони захисту, наданим під час судового засідання, оскільки в мотивах прийнятого рішення слідчий суддя зазначив та врахував заперечення захисника та документи до цих заперечень, зокрема: свідоцтво про укладення шлюбу з між ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_13 від 10.01.2020 (серія НОМЕР_2 , видане Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), документи підтверджуючи, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) є директором ТОВ «Музикальний центр», договір оренди житла за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ).
Також в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_15 .
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника в цій частини є необґрунтованими.
2. Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) не перебуває у розшуку на території України, апеляційний суд зазначає таке.
Апеляційний суд вважає такий довід захисника неспроможним та неналежним, оскільки питання щодо перебування ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) в розшуку на території України не має жодного відношення у межах розгляду слідчим суддею питання екстрадиційного арешту та, відповідно, не може бути предметом перегляду апеляційного суду.
Крім того, апеляційний суд дійшов аналогічного висновку і щодо доводів захисника про те, що відомості щодо міжнародного розшуку ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) було внесено лише у 2019 році, проте вирок, яким ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) було засуджено, датується 2014 роком.
Обставини, якими керувалися компетентні органи Республіки Туреччина та час прийняття рішень щодо оголошення у міжнародний розшук ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) не можуть бути враховані слідчим суддею та судом апеляційної інстанції, водночас, завданням безстороннього суду є безпосереднє дослідження самого факту перебування особи у міжнародному розшуку та підстави, на яких ґрунтувалось рішення компетентного органу щодо такого оголошення.
Відтак, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга захисника в цій частині є необґрунтованою.
Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Положеннями ч. 11 ст. 584 КПК України визначено, що межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Задовольняючи клопотанням прокурора та застосовуючи до ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) екстрадиційний арешт, слідчий суддя врахував надані йому документи, вимоги ст. 584 КПК України, наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) екстрадиційного арешту, зокрема те, що інкриміновані йому злочини передбачають покарання на строк більше одного року позбавлення волі, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не сплив.
Слідчим суддею правильно враховано існування ризику передбаченого п. 1) ч.1 ст.177 КПК України оскільки, затриманий є громадянином Республіки Туреччина; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) (позбавлення волі на строк одинадцять років вісім місяців); обставина того, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) переховується від суду, що і стало причиною оголошення останнього і міжнародний розшук.
Таким чином, існує реальна загроза перешкоджанню виконанню запиту компетентного органу іноземної держави, який позбавляє суд можливості вирішити питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), в порядку ст. 585 КПК України.
Обставин, якій б унеможливлювали перебування ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, на думку апеляційного суду, слідчий суддя, взявши до уваги обставини вчинення злочину, наявність набрання законної сили вироку, факт переховування ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) від компетентного органу іноземної держави, вмотивовано дійшов до висновку про те, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування ОСОБА_16 під вартою, переважає його особистий інтерес.
За таких обставин, доводи захисника про те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) офіційно та легально перебуває на території України (має посвідку на постійне місце проживання); перебуває у шлюбі із громадянкою України; є директором та засновником ТОВ «Музикальний центр» не є вирішальним в частині можливості застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Встановлені судом першої інстанції обставини знайшли своє підтвердження і в апеляційному суді.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532, 583-585 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 19.02.2021, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), який притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. ст. 102/2; 63; 62/1; 102/3а; 102/5 КК Республіки Туреччина (зґвалтування) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4