Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1934/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську кримінальне провадження за № 0000068 від 02.11.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журжевичі, Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не інваліда, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
З обвинувального акту вбачається, що 27.10.2020 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 пішов до будинку свого знайомого ОСОБА_5 з метою вживання алкогольних напоїв, який розташований в АДРЕСА_3 .
Зайшовши всередину житлового будинку, а саме до кімнати веранди , ОСОБА_4 почав кликати господарів будинку, на що у відповідь йому ніхто не обізвався. У той же ж час ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаній кімнаті веранди на підлозі , помітив поліпропіленовий мішок, в якому знаходилось гарбузове насіння. Тоді ж у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме поліпропіленового мішка, в якому знаходилось гарбузове насіння вагою 10 кг, яке належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у вищевказаній кімнаті веранди, скориставшись тимчасовою відсутністю власників домоволодіння, підійшов до вищевказаного поліпропіленового мішка з гарбузовим насінням та взявши його, покинув вказане домогосподарство.
В ході чого ОСОБА_4 викрав 10 кг гарбузового насіння, вартість 1 кг гарбузового насіння відповідно довідки ФОП ОСОБА_7 становить 76,00 грн., на загальну суму 760 гривень та одного поліпропіленового мішка, вартість якого відповідно до довідки Олевського кооперативного ринку становить 3 гривні.
В результаті вчинення таємного викрадення чужого майна потерпілій ОСОБА_6 було спричинено матеріального збитку на суму 763 гривні.
Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 розпорядився викраденим на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному проступку визнав частково та пояснив, що він дійсно 27.10.2020 року викрав мішок у якому було гарбузове насіння з будинку, де проживає його знайомий ОСОБА_5 та який розташований в с. Журжевичі, Олевського району Житомирської області. При цьому стверджує, що в мішку було 7 кг гарбузового насіння, а не 10 кг як зазначено в обвинувальному акті. Також обвинувачений просить суд суворо його не карати.

Прокурор у судовому засіданні просить суд призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді сто годин громадських робіт. Також прокурор стверджує, що обвинуваченим викрадено 10 кг гарбузового насіння у поліпропіленовому мішку, що на її думку, підтверджується наданими доказами. Крім того прокурор зазначає, що витрати на проведення експертиз відсутні, арешт на майно обвинуваченого не накладався та просить суд обрати обвинуваченому до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без її участі, до обвинуваченого претензій майнового та морального характеру не має.
Прокурор та обвинувачений вважають за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілої.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами:

-протоколом огляду місця події від 02.11.2020 року з якого слідує, що місцем події є домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_3 ;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2020 року з якого слідує, що свідок ОСОБА_8 заявив, що йому дійсно відома особа на фотознімку № 2 як особа, яка запропонувала йому придбати поліпропіленовий мішок з гарбузовими насінням;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.11.2020 року з якого слідує, що обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 27.10.2020 року він викрав з будинку АДРЕСА_4 мішок у якому було гарбузове насіння та яке в подальшому продав невідомому чоловікові, за що отримав грошові кошти у розмірі близько 700 гривень;

-довідкою Олевського кооперативного ринку від 03.11.2020 року, з якої вбачається що станом на 27.10.2020 року вартість мішку поліпропіленового становить 3,00 грн.;

-довідкою виданою ФОП ОСОБА_7 , з якої вбачається, що станом на 27.10.2020 року вартість 1 кг гарбузового насіння становить 76 грн. 00 коп.

При цьому суд враховує, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні зазначеного кримінального проступку визнав частково та стверджував, що він викрав 7 кг гарбузового насіння, яке знаходилось у поліпропіленовому мішку, а не 10 кг, як зазначено в обвинувальному акті. Також прокурором у судовому засіданні не доведено, що обвинувачений викрав саме 10 кг гарбузового насіння на суму 760 грн. Тому суд, враховуючи часткове визнання вини обвинуваченим та наявні в матеріалах справи докази вважає, доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 викрав 7 кг гарбузового насіння загальною вартістю 532,00 грн. та один мішок поліпропіленовий вартістю 3,00 грн., а всього на суму 535,00 грн.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 цього Кодексу, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, віднесене до кримінальних проступків.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: за місцем проживання характеризується посередньо, не працюючий, не одружений, не інвалід, раніше не судимий, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 185 КК України у виді сто годин громадських робіт, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження інших кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у справі не був заявлений, арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Витрати на проведення під час досудового розслідування експертиз та речові докази відсутні.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу, оскільки відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись : ст.ст. 50, 65, 66, 67, ч. 1 ст. 185 КК України, ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення через Олевський районний суд Житомирської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1