17.06.2021 Справа № 490/9001/20
н/п 1-кс/490/2515/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17 червня 2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , від 30.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0000169 від 05.06.2021, -

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , відповідно до ст. 64-1 КПК України як представник ОСОБА_5 у порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 30.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000169 від 05.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367 та ч. 3 ст. 191 КК України.

В обґрунтування своєї скарги адвокат зазначає, що взаємовідносини між ТОВ «ЕК «Енолл» та МКП «Миколаївводоканал» мають виключно господарський характер та не містять ознак кримінального правопорушення. Закупівля електричної енергії здійснювалася відповідно до тендерних процедур згідно Законів України «Про ринок електричної енергії», «Про публічні закупівлі» та постанов НКРЕКП. Правильність визначення вартості закупівлі підтверджується довідками Харьківської торгово-промислової палати, відомостями ДП «Оператор ринку», а також висновком про результати процедури закупівлі Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області.

Окрім цього, скаржник посилається на те, що сторона обвинувачення фактично проводячи досудове розслідування кримінального провадження щодо учасників та працівників ТОВ «ЕК«ЕНОЛЛ», які на думку слідства причетні до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, не здійснює офіційного винесення обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, що означає відсутність належного права на захист, а також відмовляє у можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження. Такі дії зі сторони слідства призводять до стану правової невизначеності осіб, щодо яких фактично здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні за № 0000169 від 05.06.2020 року.

З огляду на це, адвокат ОСОБА_3 просить визнати неправомірною відмову слідчого в задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000169 від 05.06.2020, зобов`язати слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 закрити вказане кримінальне провадження.

Вислухавши пояснення заявників, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000169, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 1, 3 статті 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями п. 18 ч. 3 КПК України слідчим суддею є суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4,5,6 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування, то слід керуватися ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1, ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях «Вемхофф проти Німеччини», § 18; «Карт проти Туреччини», § 68 зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, котра надає кожній особі право на розгляд справи упродовж розумного строку, у кримінальній процесуальній сфері має на меті забезпечити, аби підозрюваний/обвинувачений не залишався занадто довгий час під тягарем обвинувачення, обґрунтованість якого має бути доведена.

Строк, який треба брати до уваги, починається з дня, коли особі було пред`явлене обвинувачення (вручено особі повідомлення про підозру) (рішення у справі «Неймайстер проти Австрії», § 18).

Момент, коли компетентний орган влади офіційно повідомив про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення, є початком кримінальної відповідальності («кримінального обвинувачення») (рішення у справі «Ліблік та інші проти Естонії», п.90; рішення у справі «Ібрагім та інші проти Сполученого Королівства», п.249).

Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України з моменту повідомлення особі про підозру, у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, така особа набуває процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність події кримінального правопорушення, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що його предметом є обставини господарських взаємовідносин, що склалися в період 2019-2020 років між МКП «Миколаївводоканал» та ТОВ «ЕК «Енолл». При цьому проведення розслідування кримінального провадження щодо учасників та посадових осіб ТОВ «ЕК«ЕНОЛЛ» протягом строку більше 12 місяців без здійснення офіційного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, призводить до певних обмежень прав та свобод таких осіб, в тому числі права на ефективний захист.

В той же час, у відповідності з положеннями Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування.

У зв`язку з цим слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 30.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0000169 від 05.06.2021 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її оголошення.

Слідчий суддя
Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1