Номер провадження: 11-кп/813/1174/21
Номер справи місцевого суду:
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 09.03.2021, якою в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0000080 від 14.01.2020стосовно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сухумі респ. Грузії, громадянина Грузії, із середньою освітою, маючого посвідку на постійне проживання на території України № НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Руставі респ. Грузії, громадянина Грузії, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 09.03.2021 в процесі судового розгляду обвинувального акту в межах кримінального провадження №0000080 від 14.01.2020за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України було продовжено строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 07.05.2021 включно.

Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, а саме переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати з огляду на особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів в інших кримінальних провадженнях, не працевлаштований, не одружений, місця реєстрації в Україні не має, що у сукупності свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодився з оскаржуваною ухвалою, зазначивши, що застосування стосовно його підзахисного найсуворішого запобіжного заходу розходиться з практикою ЄСПЛ та судів України, визначена сума застави є непомірною, натомість, до клопотання не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, на підставі чого жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, враховуючи те, що в додатках до клопотання дані про такі обставини відсутні.

Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу про застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому, ч. 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження, зокрема, копії обвинувального акту, вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0000080 від 14.01.2020за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України (а.с. 1-5).

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Статтею 422-1 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Разом з тим, аналіз зазначеної норми кримінального процесуального закону свідчить про те, що апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки має право витребувати із суду 1-ої інстанції лише оскаржувану ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення, якщо таке подавалось (заявлялось).

За викладених обставин колегія суддів критично оцінює посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на те, що до клопотання не додано жодного суттєвого доказу на підтвердження обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри, оскільки клопотання про продовження строку застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу стороною обвинувачення не подавалось в письмовому вигляді до суду, було заявлено усно в судовому засіданні, на теперішній час стадія досудового розслідування кримінального провадження завершена, ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли останній перебував у процесуальному статусі підозрюваного; судом досліджуються докази, тобто триває стадія судового розгляду, в ході якої, з огляду на вищезазначені положення ст.ст. 89, 94 КПК України, буде надана відповідна оцінка діям обвинуваченого та обґрунтованості самого обвинувачення в цілому.

Проте, зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке пов`язане із несанкціонованим проникненням до житлового приміщення особи, тяжкості, суспільної небезпечності злочину та спричинених наслідків у вигляді завдання майнової шкоди в особливо великому розмірі (1 375 000 грн.), а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.

Додатковим підтвердженням існування зазначеного ризику є також характеристика особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який є громадянином іншої держави, зареєстрованого місця проживання на території України, зокрема, Одеської області або м. Одеси, не має, не працевлаштований, не одружений, тобто в останнього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Водночас, враховуючи те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого не прийнято та на теперішній час триває дослідження доказів, існують ризики того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, стороною обвинувачення в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було звернуто увагу на те, що ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів в інших кримінальних провадженнях в інших регіонах України, при цьому, сторона захисту зазначену прокурором обставину не заперечувала, що свідчить про обґрунтованість висновку суд 1-ої інстанції щодо існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням його під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Що стосується посилань сторони захисту на непомірність визначеної судом застави, апеляційний суд наголошує на очевидній помилковості таких доводів захисника, оскільки оскаржуваною ухвалою суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та питання щодо визначення розміру застави не вирішувалось.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.03.2021, якою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, на стадії судового розгляду кримінального провадження продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07.05.2021 включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4