16.06.2021 Справа № 490/9001/20
н/п 1-кс/490/2517/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
16 червня 2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 30.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотання щодо ознайомлення із матеріалами кримінального провадження №0000169, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_5 у порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 30.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотання щодо ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.

В обґрунтування своєї скарги адвокат зазначає, що він, як представник ТОВ "ЕК "ЕНОЛЛ", а також його керівників та засновників щодо яких здійснюється досудове розслідування у провадженні №0000169 від 05.06.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, звернулися до слідчого з клопотанням про ознайомлення із матеріалами досудового розслідування на підставі ст.ст. 220, 221 КПК України, однак слідчий відмовив у його задоволенні, посилаючись на те, що станом на дату подання клопотання арешт тимчасово вилученого майна скасовано, а тому права, передбачені ч. 3 ст. 64-2 КПК України в рамках досудового розслідування кримінального провадження на заявників та його представників не поширюються, тому клопотання задоволенню не підлягає в повному обсязі відповідного процесуального статусу.

Заявник вважає постанову слідчого необґрунтованою з огляду на те, що ч. 2 ст. 64-2 КПК України встановлює виключно момент виникнення прав в особи, яка є власником вилученого майна, момент же припинення такого права в Кримінальному процесуальному кодексі України не визначений, а тому вільне трактування слідчим норм Кримінального процесуального кодексу України не є належним обґрунтуванням відмови в задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

З огляду на це, адвокат ОСОБА_3 просить постанову слідчого ОСОБА_6 від 30.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотання щодо ознайомлення із матеріалами кримінального провадження скасувати та зобов`язати слідчого надати йому як представнику ОСОБА_5 можливість ознайомитись з матеріалами досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000169 від 05.06.2021.

В судовому засідання адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_7 доводи скарги підтримали та просили її задовольнити.

Слідчий до судового засідання не з`явився, просив розглядати скаргу без його участі.

Вислухавши доводи сторін, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частинами 1, 3 статті 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

В той же час, КПК України визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, при цьому право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Зокрема главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

При цьому, стаття 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків оскарження процесуальних рішень, дії чи бездіяльності слідчого та прокурора під час досудового розслідування. До них відносяться, серед інших, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

З матеріалів справи вбачається, що у межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.01.2021 року за клопотанням слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 було накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку у ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000169 від 05.06.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України.

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000169 від 05.06.2021.

Постановою слідчого від 30.04.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання з тих мотивів, що ОСОБА_5 є особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт та користується правами і обов`язками, передбаченими КПК України для підозрюваного, обвинуваченого, лише в частині, що стосується арешту майна. Так, як арешт на майно ТОВ ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000169 від 05.06.2021 був скасований, то права, передбачені ч. 3 ст. 64-2 КПК України в рамках досудового розслідування на ОСОБА_5 не поширюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, передбачено, що сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно зі ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Статтею 221 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Частиною 2 статті 290 КПК України передбачено, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Відповідно до змісту ст.64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з моменту звернення із клопотанням до слідчого судді, ОСОБА_5 отримав статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт із правами підозрюваного в частині, що стосується арешту. В той же час, ст.64-2 КПК України не передбачає можливість припинення такого статусу у разі скасування арешту.

Враховуючи вищезазначене, слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не врахував наведених положень закону, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника, а тому в цій частині скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню.

В той же час, вимога заявника щодо зобов`язання слідчого вчинити певні дії щодо надання доступу до матеріалів кримінального провадження №0000169, є передчасною, так як відноситься до повноважень органу досудового розслідування при розгляді відповідного клопотання заявника.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 30.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотання щодо ознайомлення із матеріалами кримінального провадження задовольнити частково.

Постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , від 30.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 щодо ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0000169 - скасувати.

У задоволенні вимоги про зобов`язання слідчого вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її оголошення.

Слідчий суддя
Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1