1 із 4 Справа номер №303/2738/21
Провадження №1-кс/303/844/21
УХВАЛА
Іменем України
02 квітня 2021 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
слідчий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
старшого слідчого СВ Мукачівського РУП
ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері у кримінальному провадженні №0000302, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
в с т а н о в и в :
02 квітня 2021 року старший слідчий СВ Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням установлено, що 01 квітня 2021 року, в період часу із 18 години 38 хвилин по 22 годину 37 хвилини, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду за №303/2654/21, №1- кс/303/839/21 від 01 квітня 2021 року в рамках кримінального провадження №0000297, за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 працівниками поліції Мукачівського РУН ГУНП в Закарпатській області, було виявлено та вилучено 7 (сім) металевих предметів циліндричної форми темно-зеленого кольору які є корпусами гранат, а саме 5 (п`ять) типу Ф1 з яких дві з маркування 10768-844Т, одна з маркуванням 107-847Т, одна з маркуванням 5302-77Т, одна без маркування та 6 (шість) металевих предметів запали до гранат з яких 4 типу УЗРГМ-2 з маркуваннями 115-84-583, один типу УЗРГМ з маркуванням УЗУП, один типу УЗРГ з стертим маркуванням, які згідно довідки вибухотехнічного відділу ГУНП в Закарпатській області від 01 квітня 2021 року відносяться до категорії вибухонебезпечних предметів, чотири металеві предмети циліндричної форми з яких два чорного кольору, один зеленого кольору, один темно-зеленого кольору, на донній частині яких наявне маркування «У» та на одній наявне маркування 386-9-71 «УЧЕБ», два металеві предмети схожі на запал до гранати на одному з яких наявне маркування «УЗРГМ 386, УЧ-6-68» на іншому маркування відсутнє та які згідно довідки вибухотехнічного відділу ГУНП в Закарпатській області від 01 квітня 2021 року відноситься до категорії обмежено вибухонебезпечних предметів та 7 металевих предметів з виду схожих на набої калібру 5.56 з маркуванням «270, 79».
Вище перераховані предмети ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних

2 із 4
наслідків, без мети збуту, незаконно, про невстановленому досудовим розслідуванням часі і місці придбав та зберігав за своїм фактичним місцем проживання та реєстрації за адресою АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення та вилучення цих предметів працівниками Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області.
Правова кваліфікація даних кримінальних правопорушень - частина 1 статті 263 КК України, незаконне поводження зі зброєю тобто - зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого частиною 1 статті 263 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у справі доказами. Підозрюваний вчинив, кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів та, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років.
02 квітня 2021 року о 00 годині 40 хвилин ОСОБА_6 фактично затриманий в порядку статей 208 КПК України.
02 квітня 2021 року о 11 годині 00 хвилини ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.
Підозрюваний копію клопотання та матеріалів, що обґрунтовують його обвинувачення отримав о 11 годині 10 хвилин 01 квітня 2021 року, що стверджується його особистим підписом, з участю захисника.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання просили задоволити, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням обставин вчиненого ним злочину відсутні, тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зазначивши, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин. На теперішній час не допитані свідки, тому перебуваю на волі підозрюваний може вливати на їх покази.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою. Свої доводи захисник мотивував відсутністю підстав (ризиків) застосування саме такого запобіжного заходу, тому просив обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід. Також, ствердили що зі сторони захисту відсутні будь-які заперечення щодо обґрунтованості підозри відносно ОСОБА_6 , який фактично визнав свою вину у вчиненому.
Заслухавши доводи прокурора та слідчого про необхідність задоволення клопотання, пояснення підозрюваного, позицію захисника дослідивши матеріали кримінального провадження, слід прийти до наступного.
Клопотання слідчого, яке надійшло до суду відповідає вимогам КПК України.
Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому

3 із 4
підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
В судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. Правова кваліфікація визначена за частиною 1 статті 263 КК України, за якою може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.
Наданими доказами підтверджується, що протокол затримання підозрюваної особи у вчиненні злочину щодо ОСОБА_6 складено 02 квітня 2021 року о 00 годин 40 хвилин.
Слід зазначити, що матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання міри запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою.
Крім того, стороною обвинувачення належно не мотивовано, чому інший запобіжний захід не може забезпечити проведення процесуальних дій, а посилання слідчого у клопотанні на те, що перебуваючи на волі підозрюваного буде переховуватися від органу досудового слідства, незаконно впливати на свідків, чим перешкоджатиме встановленню істини в справі, мають характер припущення, та не ґрунтуються на матеріалах справи.
Мотиви прокурора щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Така позиція узгоджується з пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, згідно якої тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.
Одночасно слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні у справі "Харченко проти України" ( у справах "Третьяков проти України" та "Єлоєв проти України") зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
В ході розгляду клопотання зі слів підозрюваного та захисника встановлено що ОСОБА_6 раніше не судимий, проживає з родиною, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного по місцю його постійного проживання. Також, наданими копіями свідоцтв про народження встановлено, що підозрюваний є батьком малолітньої дитини.
Таким чином, відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу надає суду право застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту.
Так, відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно вимог частини 2 статті 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом

4 із 4
передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного, слід врахувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Враховуючи те, що прокурором та слідчим не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що відносно ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.
Керуючись статтями 131,132,182-184,194,196,206,372,395 КПК України слідчий суддя, - постановив:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000302, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Галич, Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю на два місяці з дня винесення даної ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на строк до 02 червня червня 2021 року такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не залишати місце фактичного проживання, а саме: будинок АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду в залежності від стадії кримінального провадження.
Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Строк дії ухвали слідчого судді по 02 червня 2021 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1