КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2083/2021 Категорія КК: ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 03 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0003530 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 03 лютого 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 03 квітня 2021 року 04 год.00 хв.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт- відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою, суд враховував вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим - від 7 років позбавлення волі, та зазначає, що на даний час суду були надані письмові докази, але які ще не досліджувалися, не допитані свідки, а тому суд дійшов висновку, що на даний час передчасно змінювати обвинуваченому запобіжний захід на менш суворий.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що наявність у обвинуваченого ряду захворювань, наявність місця проживання у його батька та позиція потерпілої будуть враховані судом в подальшому при постановленні рішення по провадженню та вважає,зо ризики хоча і дещо знизилися, але продовжують існувати і на даний час інший запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою проживання його батька.

В обґрунтування зазначених вимог адвокат ОСОБА_7 зазначає, що у діях ОСОБА_6 не має складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що на його думку підтверджується встановленими фактичними обставинами даного кримінального провадження, оскільки потерпіла була допитана під час судового засідання та вказала, що вона також винна в тому, що сталося між нею та її чоловіком, так як вона вхопила два ножі і таким чином його спровокувала.

Крім того, адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що під час судового засідання стороною захисту було надано характеристику з останнього місця роботи ОСОБА_6 , де він працював до затримання, і характеризується позитивно та спростовує твердження сторони обвинувачення що ОСОБА_6 , не працював, також батько обвинуваченого, надав суду заяву в якій просив відпустити його сина та готовий прийняти його в себе дома за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 зазначає, що ризики, які сторона обвинувачення вважає існуючими, а саме те що обвинувачений може впливати на потерпілу та свідків з метою зміни останніми показів, на думку адвоката ОСОБА_7 не відповідає дійсності, оскільки як обвинувачений так і потерпіла практично однаково визнають встановлені обставини події, яка відбулася 28 травня 2020 року та зазначає, що потерпіла сама просила суд, відпустити обвинуваченого іне обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та вважає, що суд першої інстанції, взяв до уваги лише пояснення сторони обвинувачення ( прокурора) і не вірно дав оцінку показам потерпілої та повністю проігнорував пояснення сторони захисту та у відповідності ст..178 КПК України не врахував обставин які стосуються характеризуючих даних обвинуваченого.

Клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснювався без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 по обвинуваченню за ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0003530 були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15,ч.1 ст. 115 КК України, який згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачає до 15 років позбавлення волі та суд першої інстанції обґрунтовано зазначив ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого впливати на свідків, які не були ще допитані в суді першої інстанції, що на думку суду може негативно вплинути на розгляд даного кримінального провадження.

Зазначені ризики на цей час продовжують існувати та є реальними, оскільки на даний час не допитані свідки сторони обвинувачення, яких обвинувачений знає та якому відоме їх місце проживання, що дає підставу зробити висновок про високий ступінь ризику незаконного впливу на свідків. Крім того, усвідомлення обвинуваченим тяжкість покарання, яке може йому загрожувати, свідчить про те, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить розгляд провадження, встановлення реальних обставин справи та виконання правових приписів ст.2 КПК України.

Доводи сторони захисту, що прокурором не доведено, а судом не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки обвинуваченого, а також неналежним чином оцінені дані про особу обвинуваченого є необґрунтованим та безпідставним, поскільки судом рішення прийнято згідно матеріалів кримінального провадження, при повному та всебічному розгляді всіх обставин, в тому числі і доводів сторони захисту.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та те що в нього на утриманні є неповнолітній син не спростовують існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України, що стало підставою для ухвалення рішення про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про необхідність продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_6 під вартою є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з дотриманням вимог, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, натомість, доводи та твердження адвоката ОСОБА_7 про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги ,без задоволення, а ухвали Солом`янського районного суду м.Києва від 03 лютого 2021року - без змін.

Керуючись ст.331,404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 03 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0003530, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, якою строк тримання під вартою продовжено на 60 днів до 03 квітня 2021 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3