Справа №705/4336/20
1-в/705/16/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника установи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані в Черкаській області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся засуджений ОСОБА_4 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задоволити.

В судовому засіданні захисник підтримав клопотання засудженого ОСОБА_4 та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор вважає, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання необхідно відмовити.

В судовому засіданні представник СВК - 92 ОСОБА_6 покладався на думку суду.

Розглянувши клопотання засудженого, дослідивши в частині, яка стосується вирішуваного питання, матеріали особової справи ОСОБА_4 , заслухавши засудженого, його захисника та думку прокурора, суд дійшов такого висновку.
Частини 1-3 статті 81 КК України визначають, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінність поведінки засудженого полягає в систематичному неухильному дотриманні правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.
Також, засуджений, який заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повинен не лише працювати, а ставитись до праці відповідально, бути зразком для слідування іншими засудженими. Для доведення вказаних обставин необхідно, щоб поведінка засудженого була стабільно позитивною протягом тривалого часу. Саме тому, засуджений отримує право на вказану пільгу після відбуття ѕ покарання, і саме тому висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Крім цього, не можна вважати сумлінною поведінку засудженого лише через відсутність у засудженого не знятих або не погашених у порядку, встановленому статтею 134 КВК України, стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.10.2015, яким його засуджено за ч.2 ст. 289, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26.01.2016 зараховано у строк відбутого покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 22.09.2015 по 20.11.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до довідки Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» засуджений ОСОБА_4 на даний час відбуває призначене вироком суду покарання, кінець строку 24.07.2021.

На час розгляду клопотання невідбута частина покарання складає 03 місяці 22 дні.
Проте, законодавством визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
При цьому, суд повинен враховувати поведінку засудженого, а саме за весь період відбування ним покарання.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 за час відбування покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92) з 18.04.2016 характеризується позитивно, мав 2 заохочення, стягнень не мав. 03.12.2018 постановою начальника установи погодженою спостережною комісією переведений з дільниці ре соціалізації до дільниці соціальної реабілітації, де був працевлаштований різноробочим, за що заохочувався правами начальника установи. Характеризувався негативно, допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, а саме був поміщений до дисциплінарного ізолятора строком на 10 діб, стягнення погашене у встановленому законом порядку. На даний час на виробництві установи не працевлаштований, за відсутності бажання. Норм, які визначають порядок, умови відбування покарання розпорядок дня установи дотримується під контролем. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не маючи.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Йому відомі вимоги та практика ініціювання адміністрацією установи виконання покарання, а також застосування судами умовно-дострокового звільнення від покарання, що дає йому змогу до них пристосуватись на короткий термін та отримати пільгу без виправлення. В зв`язку з цим застосування до засудженого пільги, передбаченої ст.. 81 КК України, повинно бути справедливим, тобто відповідати особі засудженого та його поведінці під час відбування покарання. Вказане можливо лише через з`ясування сутності засудженого, а не лише зовнішніх ознак його поведінки.
Тобто, засуджений ОСОБА_4 не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення і перевиховання, і його поведінка з дотримання вимог режиму відбування покарання, не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і на даний час не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.
Тому суд вважає, що в судовому засіданні не доведено наявність обставин, які б однозначно давали підстави зробити висновок про те, що до засудженого ОСОБА_4 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати в кримінальних справах Черкаського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1