печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
16.07.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000765 від 10.06.2021 за фактами шахрайства, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що група невстановлених осіб разом зі службовими особами ТОВ «Ройланс-Україна» та бенефіціарами ПАТ «Енергобанк» шахрайським шляхом заволоділа належним ОСОБА_4 майном вартість якого складає 121 999 083,42 грн. (сто двадцять один мільйон дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімдесят три гривні 42 копійки) та заставним майном, а саме об`єктом нерухомого майна нежилого будинку (літ. А), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_4 є іпотекодержателем об`єкта нерухомого майна нежилого будинку (літ. А), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, на підставі договору іпотеки від 21 лютого 2014 року, укладеного з ТОВ «Ройланс-Україна» (на теперішній час перейменоване у ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна»). Іпотека зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та є чинною (номер запису про іпотеку 28895801).

Зазначена іпотека забезпечує зобов`язання за договором про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи № 5101, укладеним 21 лютого 2014 року між ПАТ «Енергобанк» і ОСОБА_4 , на виконання якого останнім внесено на рахунок у банку 4 000 000 доларів США та 1 148 155 швейцарських франків, що підтверджується відповідними квитанціями за № 558582 та № 558574.

Листом від 13.06.2018 № 828/11, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» визнав вказав грошові вимоги на загальну суму 121 999 083,42 грн.

Разом з тим ОСОБА_4 стало відомо про вчинення протиправних дій щодо іпотеки.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 25 грудня 2015 року в справі № 757/48938/15-к, залишеної без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року, за результатами розгляду клопотання сторони кримінального провадження № 008015 від 11 грудня 2015 року накладено арешт на вказане майно.

Водночас, 20 травня 2021 року приватним виконавцем ОСОБА_6 , який здійснює свою діяльність у м. Києві, вчинено реєстраційну дію, внаслідок якої державну реєстрацію арешту на Будинок скасовано.

Отже, підставою скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею під час досудового розслідування, може бути виключно судове рішення, прийняте відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Разом з тим наведена вище ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 25 грудня 2015 року в справі № 757/48938/15-к є чинною, накладений арешт слідчим суддею чи судом не скасовано.

Будь-яких судових рішень про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді, немає і до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не долучено.

Отже, відсутні будь-які законні підстави для припинення чи скасування державної реєстрації обтяження нерухомого майна арешту Будинку, а рішення та реєстраційні дії, вчинені приватним виконавцем ОСОБА_6 .

При цьому приватним виконавцем ОСОБА_6 як державним реєстратором порушено й інші вимоги законодавства.

Крім того, поряд з наведеним вище арештом на Будинок було зареєстровано низку інших обтяжень речових прав:

- заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки (номер запису 4747929 від 29 грудня 2006 року);

- іпотека (номер запису 28895801 від 13 листопада 2018 року).

Разом з тим наявність зазначених обставин не завадила приватному виконавцю ОСОБА_6 вчинити реєстраційні дії щодо Будинку попри відповідні обтяження та заборони.

Крім того, 26 травня 2021 року державним реєстратором Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_7 вчинено реєстрацію права іпотеки на приміщення Будинку за ТО В «Фінансова компанія «Інвест Балтик Груп».

Після цього приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 26 травня 2021 року здійснено перереєстрацію права вимоги за договором іпотеки від ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» на ТОВ «Бізнес Резолюція».

За таких обставин приватний виконавець ОСОБА_6 , державний реєстратор Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_7 та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 20 травня та 26 травня 2021 року, достовірно знаючи про необхідність перевірки реєстру, а також наявність підстав для зупинення реєстраційних дій та підстав для відмови в державній реєстрації прав, усупереч вимогам Закону про державну реєстрацію та Порядку, з порушенням правила територіальності реєстрації речових прав та обтяжень на нерухоме майно прийняли оскаржувані рішення та вчинили реєстраційні дії щодо нерухомого майна будинку (літ. А), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що в свою чергу створює перешкоди у реалізації права на звернення стягнення на вказаний будинок як предмет іпотеки.

Таким чином, невстановленими особами вчиняють дії спрямовані на виведення предмета іпотеки із-під застави, з метою його спотворення та створення перешкод для звернення іпотеки на користь ОСОБА_4 24 червня 2021 майно, а саме:

- Нежитловий будинок (літ.А) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , опис нерухомого майна: нежилі приміщення №№1,2 (групи приміщень №9), №XXXVIII підвалу 2-го рівня, з №1 по №7 (групи приміщень №8), з №XXXIV по №XXXVII, №XXXIX підвалу 1-го рівня - паркінг, з №1 по №26 (групи приміщень №1), з №І по №V 1-го поверху, з №1 по №21 (групи приміщень №2), №№І, ІІ 2-го поверху, з №1 по №27 (групи приміщень №3), №№І, ІІ 3-го поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №№І, ІІ 4-го поверху, з № 1 по №22 (групи приміщень №5), №№І, ІІ 5-го поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №6), №№І, ІІ, ІІІ 6-го поверху, з №1 по №17 (групи приміщень №7), №№І, ІІ, ІІІ мансарди, тераса, №XXXIII мезоніну - офіс загальною площею 3689,10 кв.м., а також нежилі приміщення офісного будинку №№VI, VII, VIII, IX, X першого поверху №№ ХV, ХVІ, ХVІІ другого поверху площею 113,20 кв.м. - трансформаторна підстанція. Загальна площа нежилого будинку (літ.А) 3802,30 кв.м. визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, органом досудового розслідування встановлено, що предметом посягання у вказаних кримінальних правопорушеннях, що об`єднані єдиним умислом, є зазначений об`єкт нерухомого майна та земельні ділянки.

З врахуванням зазначеного, прокурор зазначає, що на підставі вищевикладеного, з метою збереження речових доказів та попередження подальшого відчуження вказаних об`єктів нерухомого майна на користь третіх осіб, а також з метою їх спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначену нерухомість, яка є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, а саме, набута кримінально-протиправним шляхом та отримана внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що зможе одночасно забезпечити запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нежитловий будинок (літ.А) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити суб`єктам державної реєстрації (нотаріусам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно і органам державної реєстрації прав), суб`єктам державної реєстрації визначених приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо внесення записів пов`язаних з зміною власника, іпотекодержателя, інших записів пов`язаних з відступлення права вимоги за договорами забезпечення.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1