Справа № 344/2698/20
Провадження № 1-кп/344/361/21
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акта

31 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши під час підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду надійшов обвинувальний акт кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 10.03.2020 року обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що він є громадянином України, проте раніше проживав на східній території України, де розмовляють російською мовою, а тому не розуміє українську мову. Обвинувачений вказував, що він не може зрозуміти, в чому його обвинувачують, оскільки обвинувальний акт та всі інші процесуальні документи в кримінальному провадженні викладені незрозумілою для нього мовою.

За таких обставин, суд ознайомившись з обвинувальним актом та вислухавши думку учасників судового провадження вважає, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У відповідності до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Крім того, згідно з положеннями даної Конвенції, кожен кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» ч.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

В рішенні від 25.07.2000 року, у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Європейський Суд з прав людини в пункті 37 рішення «Жупнік проти України» від 09.12.2010 року (Заява № 20792/05) зазначив, що у кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту.

Суд вважає, що надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду у кримінальному провадженні.

Аналізуючи заяву обвинуваченого суд змушений погодитись з його доводами в частині того, що органами досудового розслідування не встановлено, що обвинувачений не в змозі усвідомити зміст обвинувачення через те, що обвинувальний акт не переведений на його рідну мову або мову, якою він досконало володіє, а відтак і необхідності повернення обвинувального акту для усунення недоліків, через невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України.

У відповідності до п.п. 1-2 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх розяснення.

При цьому, згідно ч. 2 і ч. 3 ст. 29 КПК України особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Водночас, ч.4 ст.29 КПК України передбачено, що переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється за клопотанням зазначених осіб.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник ствердили, що в ході досудового розслідування слідчий не надав обвинуваченому обвинувальний акт в перекладі на російську мову, проігнорував його законні вимоги, у зв`язку з чим обвинувачений не зміг ознайомитись з пред`явленим йому обвинуваченням, таким чином порушивши його право на захист.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт викладений на незрозумілій обвинуваченому ОСОБА_5 мові, що в свою чергу унеможливлює в повній мірі здійснювати обвинуваченому захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами пункту «с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.

За таких обставин, даний обвинувальний акт слід повернути прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України - повернути прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1