ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдинийунікальний номер справи: 647/1695/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/542/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

захисника обвинуваченої адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0000463 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 17.03.2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Берислав Херсонської області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимої

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини

Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Строк відбування покарання обчислено з моменту фактичного затримання. Запобіжний захід не застосовувався. Вирішено питання про речові докази та судові витрати у кримінальному проваджені.

Суд встановив, що ОСОБА_7 повторно, 15.05.2018 року в проміжок часу з 14 години 38 хвилин до 14 години 48 хвилин, знаходячись в магазині «Єва №1213» ТОВ «РУШ» розташованого за адресою Херсонська область, м.Берислав, вул.1 Травня, 194-Г, з метою викрадення чужого майна, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу з прилавків викрала: окуляри сонцезахисні SGI2018-31, вартістю 128 гривень 33 копійки, блиск для губ PATRICIAL LEDO GLOSS DESIGN, вартістю 59 гривень 90 копійок, крем Lirene Hyaluro Tone BB Ідеальна шкіра вартістю 100 гривень 66 копійок, станок для гоління жіночого Gillette Venuss nap embrace з одним змінним картриджем вартістю 168 гривень 73 копійки, що належать ТОВ «РУШ», які обернула на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд перенісши зазначені речі до місця свого проживання для власного використання, чим спричинила ТОВ «РУШ» матеріальний збиток на загальну суму 457 гривень 62 копійки.

Вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотне порушення вимог КПК щодо оцінки доказів, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує на те, що суд у вироку формально перелічив докази обвинувачення, однак ґрунтовного аналізу ним не надав, не усунув існуючи суперечності в цих доказах.

Зазначає, шо в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, якими б засвідчувалось право власності ТОВ «Руш» на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Суд безпідставно послався у вироку на показання представника потерпілого ОСОБА_9 керуючої магазину«Єва1213», оскільки вона безпосередньо не бачила, як ОСОБА_7 викрала товар з прилавку магазину, а встановила це з камер відеоспостереження. Разом з цим, слідчий у встановленому порядку не отримував доступ до відеозапису з камер відеоспостереження, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тому долучення цього відеозапису до матеріалів справи є незаконним. ОСОБА_7 на місці вчинення злочину не затримувалась, показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не доводять факт крадіжки саме ОСОБА_7 , тому не є належними доказами винуватості останньої.

Огляд вилучених у ОСОБА_7 речей проведений до внесення відомостей про злочин до ЄРДР, у помешканні ОСОБА_15 що не є місцем події, без ухвали слідчого судді, крім того всупереч вимогам ст. 104 ч. 2 КПК не фіксувався за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів, тому вилучені під час огляду речі є недопустимими доказами. В протоколі огляду зафіксовано, що ОСОБА_7 добровільно видала викрадені речі та зізналась у крадіжці майна з магазину «Єва 1213», однак ці показання відібрані у відсутності захисника, тому таке визнання не має братись до уваги. Протокол огляду місця події складений слідчим ОСОБА_16 за участі понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які суду показали, що вилучення речей відбулось у їх відсутності, вони лише бачили речі на столі, тобто вказана слідча дія була розпочата без понятих, тому неможливо встановити які речі були дійсно виявлені та вилучені у ОСОБА_7 , що тягне за собою недопустимість цього доказу.

Допитані судом за обставинами огляду слідчий ОСОБА_16 та дільничний інспектор ОСОБА_19 своїми показаннями лише підтвердили факт незаконного вилучення викраденого майна. Крім того вилучені речі не мали штрих-коду, тому не є можливим встановити їх належність до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».Вилучені у ОСОБА_7 речі, які перелічені у протоколі огляду та ті, що зазначені в обвинувальному акті мають різну назву та абревіатуру. Всупереч вимогам КПК на вилучені речі не був накладений арешт. Вилучені речі не пред`являлись для впізнання представнику потерпілого, тому всі сумніви щодо належності цих речей ТОВ «РУШ» мають тлумачитись на користь обвинуваченої.

Незаконним є протокол передання на зберігання тимчасово вилученого майна від 17.05.2018 року, яким зафіксовано факт передачі вилучених у ОСОБА_7 речей на зберігання керуючій магазином ОСОБА_9 .

Протокол огляду відеозапису з камер відеоспостереження приміщення магазину «Єва 1213» від 26.05.2018 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки з відеозапису беззаперечно не вбачається що ОСОБА_7 викрала саме те майно, що вказано в обвинувальному акті. Крім того в матеріалах провадження відсутній висновок судової технічної експертизи на предмет підтвердження оригіналу відеозапису, акт про перенесення відеозапису з камер спостереження на комп`ютер, а потім на диск.

В матеріалах справи відсутні докази про повноваження слідчого ОСОБА_16 та поліцейського ОСОБА_20 на проведення будь-яких процесуальних дій в цьому провадженні, тому всі слідчі та процесуальні дії, які проводились в рамках цього кримінального провадження є незаконними.

Акт інвентаризації від 15.08.2018 року є недопустимим доказом, оскільки в ньому відображено відомості про інші товари, ніж було викрадено ОСОБА_7 . В матеріалах відсутні відомості про посаду та повноваження ОСОБА_9 як працівника магазину.

Скрин-шоти прибуткових накладних на підтвердження вартості викраденого товару є недопустимими доказами, оскільки їх неможливо ідентифікувати з оригіналом платіжного документу.

Протоколи пред`явлення особи ОСОБА_7 для впізнання за фотознімками не доводять причетність до вчинення злочину, а можуть слугувати підтвердженням лише факту перебування ОСОБА_7 в приміщенні магазину в означений час. Крім того впізнання проводилось без повідомлення захисника, що тягне за собою недопустимість результатів цієї слідчої дії.

Залучені до участі у вказаних слідчих діях поняті ОСОБА_21 , ОСОБА_22 є працівниками магазину, підпорядкованими ОСОБА_9 , тому заінтересованими у справі.

Крім того слідчим порушена процедура та порядок проведення впізнання, оскільки слідчим попередньо свідкам демонструвалась особа обвинуваченої на камерах відеоспостереження. Представник потерпілого ОСОБА_9 поняті ОСОБА_23 та ОСОБА_24 зазначали, що попередньо слідчий показав їм на відеозапису особу, яку необхідно було впізнати.

Залучений в якості понятого при впізнанні ОСОБА_25 приймав участь у вказаній дії не з самого її початку, що підтверджено журналом реєстрації відвідувачів Бериславського ВП.

В матеріалах справи відсутні відомості звідки слідчий отримував фотознімки, які пред`являв для впізнання. Відсутні і відомості про осіб, фотознімки яких пред`являлись для впізнання разом з фотознімком ОСОБА_7 . Крім того для впізнання за фотознімками не було необхідності, оскільки ОСОБА_7 могла безпосередньо з`явитись для впізнання до органу поліції, крім того на час проведення цих дій повідомлення про підозру ОСОБА_7 не вручалось.

Суд оглянув речові докази, які на стадії досудового розслідування були передані потерпілій ОСОБА_9 , яка доставила їх до суду у жіночій сумці та вони не були зареєстровані в суді відповідно до Наказу Генерального прокурора України від 27.08.2010 року. Крім того вони не відкривались стороні захисту на стадії досудового розслідування та надані суду речові докази відрізняються від тих, що вказані в обвинувальному акті, тому є недопустимими доказами.

В матеріалах справи відсутні докази щодо осудності ОСОБА_7 . Зокрема в матеріалах справи наявна довідка про перебування ОСОБА_7 на обліку у нарколога з приводу алкогольної залежності, крім того з 15.06 по 03.07.2018 року ОСОБА_7 лікувалась у психіатра. Суд не дав оцінки цим фактам, хоча внаслідок психічного стану ОСОБА_7 потребувала обов`язкової участі захисника від самого початку досудового розслідування, однак слідчий не забезпечив проведення судової психіатричної експертизи та не залучив захисника , чим порушив право підозрюваної на захист.

Крім того у вироку суд не визначив місце відбування ОСОБА_7 покарання, чим порушив вимоги ст. 374 КПК та ст. 65 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції не надходило.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала. Зазначала про наявність підстав для скасування вироку та призначення нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції через незадовільну якість звукозапису окремих судових засідань.

Оцінка суду

Заслухавши доповідь судді, позиції сторін, в порядку ст. 404 ч. 3 КПК України повторно дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення майна ТОВ «Руш» на загальну суму 457 грн. 62 коп. ґрунтується на доказах, які безпосередньо досліджені судом та оцінені з точки зору належності, допустимості та достатності.

Зокрема суд безпосередньо допитав представника потерпілого ТОВ «Руш» ОСОБА_9 , з показань якої вбачається, що вона працює керуючою магазином «Єва», який належить ТОВ «Руш». Ввечері 15 травня 2018 року виявили недостачу 1 жіночого станка. Наступного дня продивлялися відео, на якому побачили жінку (як в подальшому з`ясовувалось ОСОБА_7 ), яка зайшла в магазин, залишила речі у камері схову, поміряла окуляри, поклала їх у сумку, потім роздивлялася станки, після чого один поклала у сумку. Після цього вона дивилася носочки, взяла лак для волосся, тільки за нього розрахувалась, з іншим товаром вона вийшла з магазину. Відразу ж про крадіжку було повідомлено працівників поліції, по прибуттю яких поліцейським було продемонстровано відео з камер спостережень у магазині. Один із поліцейських впізнав особу, яка вчинила крадіжку. Пізніше скинув на Вайбер фото викрадених речей. 25 травня 2018 року прийшла ОСОБА_7 , принесла окуляри, крем, блиск для губ, станок. Згідно правил магазину відшкодувала збитки у подвійному розмірі, від магазину була написана заява, що не мають претензій матеріального характеру. Для встановлення недостачі в магазині проводили інвентаризацію.

Свідок ОСОБА_19 показав, що разом з ОСОБА_16 прибули за викликом до магазину «Єва 1213» ТОВ «РУШ» розташованого за адресою Херсонська область, м.Берислав, вул.1 Травня, 194-Г. На місці працівники магазину розповіли, що вранці виявили недостачу товару та запропонували переглянути відео з камер спостереження, на яких зафіксовано, як жінка викрала окуляри, жіночий станок та інші речі. ОСОБА_19 , як дільничний інспектор впізнав у цій жінці ОСОБА_7 , яка раніше була судима та перебувала на обліку в службі пробації, яка проживає неподалік від магазину. Вони невідкладно пішли до неї до дому, погукали, ОСОБА_7 вийшла на вулицю. Вони повідомили їй з якого приводу прийшли, розповіли, що бачили її на камерах відеоспостереження та запропонували добровільно видати викрадені речі, на що остання погодилась, пішла в будинок винесла на вулицю речі. Вони покликали двох понятих, після чого ОСОБА_7 запропонувала зайти до будинку, де було зручніші складати протокол. Після складання протоколу, він був підписаний всіма учасниками, які будь-яких зауважень до нього не вносили.

Аналогічні показання надав суду свідок ОСОБА_16 .

Протоколом огляду від 16.05.2018 року зафіксовано, що на вулиці 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області поблизу будинку № 208 перебуває ОСОБА_7 , яка без будь-якого фізичного та психічного впливу, видала працівникам поліції окуляри зі склом синього кольору з дужками металевими з металу сірого кольору, будь-яких маркувань на окулярах не виявлено, розпаковану упаковку від станка для гоління, в якому знаходиться Gillette Venus snap, блиск для губ PATRICIAL LEDO GLOSS DESIGN, крем Lirene DERMOPROGRAM Hyaluro Tone BB 40 мл. Дані речі були вилучені та поміщені в полімерний пакет з контрольним талоном та опечатані печаткою Бериславського ВП ГУНП на якому учасники поставили підписи (том 1 а.п.155-158).

Протоколом огляду від 26.05.2018 року зафіксовано огляд приміщення магазину «Єва 1213», який розташований за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 194Г в присутності представника потерпілого ОСОБА_9 . На момент огляду вхід до приміщення здійснюється шляхом вільного доступу через одностворчаті металопластикові двері, які оглянуті та пошкоджень не мають, запираючи пристрої у справному стані. На зазначених дверях знаходиться наклейка інформаційного змісту, що в магазині здійснюється відео спостереження. При вході в магазин зліва знаходяться камери збереження майна покупців. Далі знаходиться круглий поворотний стенд з окулярами за якими розміщується дві каси. По внутрішньому периметру магазину розташовані стелажі з полицями на яких розміщується продукцію, а саме засоби гігієни, парфумерію, побутова хімію, засоби догляду за тілом, жіночі прикраси, колготки та тому подібне. По середині розташований стелаж, полиці, які виходять як на праву так і на ліву стіну на яких знаходиться аналогічні товари. По залу на стелях встановлені камери спостереження. Як пояснила ОСОБА_9 камери спостереження знаходяться в справному стані та під`єднанні до персонального комп`ютера, який знаходиться в підсобному приміщенні, на якому зберігаються відеозаписи та які можна на ньому відтворити. ОСОБА_9 провела до підсобного приміщення яке розташоване в дальньому лівому куті приміщення магазину. В зазначеному приміщення встановлено персональний комп`ютер за допомогою якого ОСОБА_9 відтворила відеозапис за 15.05.2018 року. Під час перегляду відеозапису встановлено: Камера №01 (знімає в приміщенні магазину при вході) о 14.38 (час вказаний на відеозаписі) години до магазину зайшла особа жіночої статі одягнута в футболку білого кольору з надписом попереду, синіх джинсових штанах, на обличчі окуляри. При вході зазначено особа підійшла до камер особистих речей та почала в камеру складати особисті речі. Склавши речі до камери підійшла до стенду якого на камеру не видно, але який згідно огляду там знаходиться з якого взяла окуляри з синім склом, на яких звисає торгова бірка. Про собі залишила невеликий пакет світлого кольору та пішла в ряд попід правою стіною. В подальшому о 14.49 годині з`являється на зображені з лаком для волосся шкарпетками та забираючи речі виходить з магазину. Камера №04 (знімає в приміщенні магазину ряд під правою стіною) зазначена особа жіночої статі яка рухається від входу по вказаному ряду, дійшла майже до кінця, відкрила пакет, який находився при ній з нього дістала по зовнішнім ознакам та розмірам гаманець червоного кольору після чого поклала окуляри з синім склом до пакету та закрила його. При цьому окуляри в яких вона зайшла звисають на ремені джинсових штанів на ній та почала оглядати товар на полицях. З полиці стелажу розташованого під правою серединою взяла товар схожий на упаковані жіночі капронові шкарпетки, які тримає в руках. Після чого зайшла в сліпу зону камери та через короткий час повернулась. В подальшому знову зайшла в сліпу зону камери та знову повернулась та поклала упаковку з шкарпетками на місце та взяла іншу упаковку з шкарпетками. Заходить в сліпу зону камери. Після чого знову з`являється з металевим флаконом схожим на лак для волосся. Камера №07 (Знімає центральний стелаж, що виходиться на праву стіну) о 14.46 годині зазначена особа підходить до полиць та розглядає товар, де знаходяться засоби особистої гігієни в том числі станки для гоління в ході огляду бере до рук різний товар, який кладе на місце після чого бере в руки упаковку рожевого кольору оглядає її та з нею уходить по периметру в напрямку каси. Камера №05 (знімає касу в приміщенні магазину) зазначена особа жіночої статі о 14.48 годині дійшла до каси при собі має невеликий пакет світлого кольору та гаманець червоного кольору. В руках тримає флакон металевий схожий на лак для волосся та упаковку капронових шкарпеток, які поклала на касу для оплати. Чекаючи оплати в черзі відійшла до камери схову після чого повернулась до каси з однім гаманцем в руках розрахувалась за товар який поклала на стіл та попрямувала в бік виходу (а.п.161-162).

Вказані відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Єва 1213» оглянуті слідчим та долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (том 1 а.п.170-172) та безпосередньо досліджені судом першої інстанції.

Актом інвентаризації від 15.08.2018 року фірми ТОВ «Руш» за період часу з 14.38 до 14.45 год. (том 1 а.п.163) та прибуткових накладних ( том 1 а.п.164-167) виявлено недостачу: окулярів SG12018 31 1 шт, станка для гоління Gillette Venus snap з одним змінним картриджем 1 шт, блиск для губ PATRICIAL LEDO GLOSS DESIGN 1 шт, крем Lirene DERMOPROGRAM Hyaluro Tone BB 40 мл 1 шт.

Висновком судово-товарознавчої експертизи № 1578-МТ від 23.05.2018 року встановлено вартість викраденого майна (а.п.175-181).

Зазначеними доказами беззаперечно підтверджено, що саме ОСОБА_7 15.05.2018 року в проміжок часу з 14 години 38 хвилин до 14 години 48 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Єва №1213» ТОВ «РУШ» розташованого за адресою Херсонська область, м. Берислав, вул.1 Травня, 194-Г, таємно викрала зазначене майно, чим спричинила ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 457 гривень 62 копійки.

В апеляційній скарзі не наведено переконливих мотивів з яких наведені вище докази є недопустимими.

Як встановлено під час її допиту представник потерпілого ОСОБА_9 раніше не була знайома з ОСОБА_7 , неприязних стосунків до неї не мала, під час допиту попереджалась судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК, підстав для обмови ОСОБА_7 з боку ОСОБА_9 не встановлено.

Показання представника потерпілої узгоджуються з відеозаписом з камер спостереження, та показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що відповідно до відеозапису саме ОСОБА_7 , яку він беззаперечно впізнав, вчиняє крадіжку товару з приміщення магазину.

Під час допиту в суді ОСОБА_7 не заперечувала, що перебувала 15.05.2018 року в проміжок часу з 14 години 38 хвилин до 14 години 48 хвилину приміщенні магазину «Єва 1213» за адресою: м. Берислав, вул.1 Травня, 194-Г, та купувала там товар та не оспорювала того факту, що на камерах відеоспостереження зображена саме вона.

Доводи апелянта, що на відеозаписах не видно конкретну марку та найменування викрадених речей не спростовує обвинувачення, оскільки докази оцінюються судом у сукупності. Актом інвентаризації товарно-матеріальних цінностей від 15.05.2018 року (том 1 а.п. 163) виявлено недостачу саме тих товарів, які, як видно з відеозаписів, ОСОБА_7 15.05.2018 року, перебуваючи у магазині поклала в сумку та не розрахувалась за них .

Доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказів відеозаписів з камер спостереження магазину «Єва №1213» через порушення процедури отримання цього доказу (без тимчасового доступу), є неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Також відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані в наслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Таким чином, виходячи з припису ч. 2 ст. 96 КПК слідчий може витребувати від будь-якої особи необхідні речі, документи, відомості.

Процедура тимчасового доступу до речей і документів передбачена у тих випадках, коли запитувана інформація не може бути надана на запит слідчого, зокрема у випадках, коли така інформація містить охоронювану законом таємницю (ст. 162 КПК). В залежності від конкретних обставин слідчий самостійно обирає процесуальний порядок отримання доказів - - шляхом звернення із запитом до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб; через подачу клопотання до слідчого судді про надання доступу до речей та документів, а при певних обставинах - шляхом проведення обшуку.

З огляду на вказані положення закону, той факт, що відеозаписи з камер спостереження магазину були видані керуючою ОСОБА_9 без ухвали слідчого судді про доступ до відеозаписів з правом їх вилучення, не є підставою вважати, що ці відеозаписи є недопустимими доказами.

Інформація, яка міститься на відеозаписах не стосується прав і свобод обвинуваченої, а стосується прав потерпілого, а від представника потерпілого не надходило заяв про порушення прав ТОВ «Руш» при отриманні даного доказу.

Більш того, представник потерпілого вправі надавати докази і вона добровільно надала слідчому відеозаписи для проведення слідчих та розшукових дій з метою викриття злочинця та повернення викраденого майна.

Твердження захисту в апеляційній скарзі про незаконне копіювання відеозапису з відеокамери на оптичний диск, який долучено до кримінального провадження, колегія суддів оцінює критично, оскільки таке твердження не має під собою законного підґрунтя.

В протоколі огляду місця події зафіксовано про перегляд відеозаписів з камер спостереження в присутності понятих. Копію відеозапису, зроблену на оптичний диск долучено до матеріалів провадження в якості речового доказу постановою слідчого від 26.05.2018 року (том 1 а.п. 155, 171, 172).

Під час відтворення відеозапису в суді обвинувачена не оспорювала його достовірність та належність до цього провадження.

Докази визнаються судом недопустимими у випадках, передбачених ст. 87 КПК, однак захисник в апеляційній скарзі не наводить передбачених ст. 87 КПК підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом, доводи апелянта є в цій частині необґрунтованими.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи статуту ТОВ «Руш» та інших правовстановлюючих документів на магазин «Єва» як на підставу для визнання зібраних у справі доказів недопустимими, є неприйнятними, оскільки захисник не позбавлений можливості самостійно збирати докази на підтвердження своєї позиції.

Однак захисником не надано суду доказів, які б спростовували встановлені слідством обставини про заподіяння злочином шкоди саме ТОВ «Руш», якому належить магазин «Єва №1213» за адресою, м. Берислав, вул.1 Травня, 194-Г та не порушувалось перед судом питання про перевірку вказаних обставин. Отже відповідні доводи апеляційної скарги є голослівними.

З аналогічної підстави колегія суддів відхиляє доводи про недопустимість акту інвентаризації від 15.08.2018 року фірми ТОВ «Руш» за період часу з 14.38 до 14.45 год. (а.п.163) та прибуткових накладних (а.п.164-167), оскільки захисник не надав будь-яких доказів на спростування викладених у цих документах відомостей, про призначення економічної експертизи перед судом не клопотав.

Доводи захисника про недопустимість як доказу протоколу огляду від 16.05.2018 року, яким зафіксовано, що ОСОБА_7 в присутності понятих добровільно видала окуляри, розпаковану упаковку від станка для гоління, в якому знаходиться Gillette Venus snap, блиск для губ, крем (том 1 а.п.155-158) колегія суддів визнає неприйнятними.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Проте у невідкладних випадках може бути проведений огляд місця події до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

При цьому під місцем події розуміється - приміщення або ділянка місцевості, у межах яких виявлено сліди вчинення злочину (викрадене майно, схована злочинцем зброя тощо), хоча сам злочин міг бути вчинений в іншому місці.

З наведених вище доказів вбачається, що повідомлення про злочин надійшло до органу поліції безпосередньо після виявлення крадіжки працівниками магазину вранці 16.05.2018 року.

Невідкладно після прибуття на місце вчинення злочину, перегляду відеозапису з камер спостереження та встановлення особи, яка можливо вчинила злочин, працівники поліції по гарячих слідах прибули до місця проживання ОСОБА_7 для перевірки її на причетність до вчинення злочину.

На той момент працівники поліції не володіли достатньою інформацією про те, що саме ОСОБА_7 вчинила злочин і ці факти мали бути перевірені шляхом опитування цієї особи. Отже на момент опитування ОСОБА_7 ще не набула статусу підозрюваної, тому доводи апеляційної скарги про порушення її права на захист як підозрюваної є неприйнятними.

Оцінюючи допустимість протоколу огляду місця події (том 1 а.п.155-158) колегія суддів виходить з того, що проведення такого огляду відбувалося з урахуванням нагальності в розкритті злочину. Крім того, свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_13 показали, що ОСОБА_7 не висловлювала заперечень проти їх запрошення до приміщення будинку в якості понятих, була присутня при огляді речей та не заперечувала, що добровільно видала їх працівникам поліції.

При цьому апеляційний суд, погоджується з висновком суду першої інстанції та акцентує увагу на тому, що при вирішенні питання про допустимість доказів, отриманих у ході огляду місця події, враховується те, що в кожному конкретному випадку є можливість у кінцевому результаті втратити таку нагоду та своєчасно не зафіксувати сліди злочину, тому колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді при отриманні дозволу на огляд добровільно виданих викрадених речей та складання протоколу огляду у помешканні ОСОБА_7 в цьому випадку була непотрібною.

Таким чином, протокол огляду місця події та вилучені в ході огляду речі: окуляри сонцезахисні SG12018-31,блиск для губ PATRICIAL LEDO GLOSS DESIGN, крем Lirene Hyaluro Tone BB 40 мл Ідеальна шкіра, станок для гоління GilletteVenussnap з одним змінним картриджем, які постановою слідчого від 26.05.2018 року (том 1 а.п.160) визнані речовими доказами та передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_9 , всупереч доводам апеляційної скарги, є допустимими доказами для доведення винуватості ОСОБА_7 .

Посилання захисту на незаконну передачу речових доказів на зберігання представнику потерпілого не ґрунтуються на нормах закону, оскільки чинним КПК це не заборонено.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

З протоколу огляду добровільно виданих речей від 16.05.2018 року (том 1 а.п. 155-156, 157-158), протоколу передачі речових доказів представнику потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що вимоги ст. 100 КПК слідчим дотримано.

Той факт, що ОСОБА_7 видала працівникам поліції розпаковані речі без маркування та бірок магазину не спростовує обвинувачення, оскільки видача відбулась з плином певного проміжку часу, за який сліди злочину були приховані, проте видані речі за своїм видом на найменуванням повністю збігаються з речами, недостачу яких виявлено в ході проведення інвентаризації та з речами, викрадення яких зафіксовано на камерах відеоспостереження (том 1 а.п. 163).

Твердження захисту про те, що в ході судового розгляду оглянуто інші речі, ніж зафіксовано у постанові є голослівними. Апелянт не наводить у скарзі в чому саме полягали ці розбіжності, отже ці доводи є необґрунтованими.

Посилання у скарзі на порушення суддею Наказу Генерального прокурора України від 27.08.2010 року під час огляду речових доказів є вочевидь надуманими, оскільки на процедуру дослідження речових доказів в суді поширюються положення ст. 357 КПК, а не акти Генерального прокурора України.

Означеною нормою КПК передбачено, що речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом. Учасники судового провадження мають право ставити запитання з приводу речових доказів свідкам, експертам, спеціалістам, які їх оглядали.

Положення ч. 1, 3 ст. 357 КПК України при огляді речових доказів судом дотримано.

Доводи апелянта про те, що в порядку ст. 290 КПК речові докази ОСОБА_7 не відкривались, що тягне їх недопустимість є неприйнятними, оскільки згідно ст.84 ч.2, ст.99 ч.2 п.3 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, висновки експертів, документи до яких відносяться і протоколи процесуальних дій, які були відкриті обвинуваченій по завершенню досудового розслідування.

Захисник не надав доказів про те, що ОСОБА_7 клопотала про огляд речових доказів на стадії ознайомлення з матеріалами провадження, а слідчим їй в цьому було відмовлено.

В апеляційній скарзі відсутнє переконливе обґрунтування того, як міг вплинути на кінцевий висновок суду у цьому провадженні факт ненадання ОСОБА_7 для огляду речових доказів на стадії відкриття матеріалів кримінального провадження по завершенню досудового розслідування. Не зазначено можливості встановлення жодних нових обставин, аніж ті, що встановлені іншими підтверджуючими доказами у справі, які досліджувалися судом та визнані належними, допустимими і у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 КК.

Відповідно до вимог ст. 237 КПК при проведенні огляду дозволяється вилучення речей, які мають значення для кримінального провадження.

Викрадене майно було отримано в ході проведення слідчих дій та постановою слідчого від 26.05.2018 року (том 1 а.п. 160) визнано речовими доказами. Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно зі ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що встановлено ст. 170 КПК.

Із провадження не вбачається, що слідчий чи прокурор зверталися із клопотанням про арешт вилучених в ході огляду місця події викрадених речей.

Проте чинним КПК не передбачено, що на речові докази має бути в обов`язковому порядку накладено арешт.

В апеляційній скарзі апелянт обмежився твердженням про порушення процесуального порядку утримання речового доказу та не довів будь-якими доказами необхідність примусового арешту виданих ОСОБА_7 викрадених речей як речових доказів.

При вилученні під час огляду 16.05.2018 року викрадених речей та при визнанні їх речовими доказами не встановлено таких обставин, які би згідно із положеннями ст. 87 КПК свідчили про недопустимість цих доказів, а відтак підстав для визнання недопустимими речових доказів не вбачається.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у рішеннях від 11.02.2020 року у справі № 461/1188/18, від 07.02.2019 року у справі № 688/2884/17.

Таким чином, апеляційні вимоги в цій частині також заявлено безпідставно.

Разом із тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом доказів - протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2018 року представнику потерпілого ОСОБА_9 , яка на фото №1 за рисами обличчя впізнала ОСОБА_7 , як особу. що на відео з камер спостереження вчиняє крадіжку товарів в магазині «Єва» (том 1 а.п.168); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2018 року свідку ОСОБА_23 , яка на фото №1 за рисами обличчя впізнала ОСОБА_7 , яку бачила на відео з камер спостереження під час огляду місця події 26.05.2018 року (том 1 а.п. 182); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2018 року свідку ОСОБА_24 , яка на фото №1 за рисами обличчя впізнала ОСОБА_7 , яку бачила на відео з камер спостереження під час огляду місця події 26.05.2018 року (том 1 а.п.184) з доданими довідками (том 1 а.п. 169, 183, 185), оскільки впізнання проведено із порушенням вимог КПК.

Так, сутність такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання полягає в пред`явленні свідкові чи іншій особі об`єктів, які вони спостерігали раніше, з метою встановлення їх тотожності або групової належності з об`єктом, який раніше спостерігався цією особою у зв`язку з обставинами, що мають значення для розслідуваної справи.

За правилами ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу (фотознімок особи) для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

В порушення цих вимог поліцейські попередньо показували представнику потерпілого ОСОБА_9 , свідкам ОСОБА_23 , ОСОБА_24 особу ОСОБА_7 на відеозаписах з камер спостереження, при цьому вказані особи самі не бачили ОСОБА_26 до цього часу, тому не могли були залучені до впізнання особи, яку раніше не спостерігали безпосередньо.

За таких обставин слід дійти висновку, що вказані протоколи пред`явлення особи за фотознімками для впізнання та довідки до них складені із порушенням вимог ст. 228 КПК України, а тому мають бути виключені із числа доказів, на яких ґрунтується висновок про винуватість ОСОБА_7 .

Відповідно за принципом «плодів отруєного дерева» мають бути виключені із числа доказів, на яких ґрунтується висновок про винуватість ОСОБА_7 і похідні від пред`явлення для впізнання докази показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_27 , залучених в якості понятих при проведенні впізнання особи ОСОБА_7 за фотознімками представником потерпілого та свідками ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

Таким чином, апеляційні вимоги про визнання цих доказів недопустимими підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів дійшла висновку, що виключення цих протоколів з додатками та показань свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_27 з доказової бази не впливає на незаперечність та переконливість решти доказів у провадженні, сукупність яких є достатньою для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки.

Посилання захисника на недопустимість всіх доказів, зібраних на стадії досудового розслідування через відсутності у слідчого ОСОБА_16 повноважень здійснювати досудове розслідування колегія суддів не приймає до уваги, оскільки керівник органу досудового розслідування (в.о. начальника СВ Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_28 ), визначив слідчого, який буде здійснювати досудове розслідування ОСОБА_16 шляхом надання 16.05.2018 року доручення про проведення досудового розслідування, що в повній мірі відповідає приписам п.1 ч.2 ст. 39 КПК України.

Що ж стосується тверджень захисника про порушення права ОСОБА_7 на захист за наявності підстав для обов`язкової участі захисника з огляду на психічні вади обвинуваченої, то вони також не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

З матеріалів справи слідує, що на стадії досудового розслідування 31.05.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, вручено пам`ятку про права та обв`язки (п. 22,23,24 розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування (том 1 а.п.4). В матеріалах провадження відсутні клопотання підозрюваної про залучення захисника.

Не встановивши обставин, за яких участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою згідно із ст. 52 КПК, слідчий захисника не залучав.

Об`єктивних даних, які б свідчили про неправильне розуміння ОСОБА_7 суті її обвинувачення та змісту права на захист, у матеріалах провадження не міститься.

Згідно з довідок Бериславської ЦРЛ, Херсонського обласного наркологічного диспансера (том 1 а.п. 193, 194, 195, 196) ОСОБА_7 на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.

Отже підстав для призначення психіатричної експертизи або обов`язкового залучення захисника слідчий не мав.

З довідок Херсонського обласного наркологічного диспансеру та головного лікаря Херсонської обласної психіатричної лікарні від 31.07.2018 року, наданих захистом в ході судового розгляду вбачається, що ОСОБА_7 у 2014 році спостерігалась у нарколога з приводу алкогольної залежності та у 18.09.2017 року звернулась до лікаря з ситуативною реакцією з розладом емоційної поведінки та направлена на амбулаторне лікування до ХОПЛ (а.п.37 том 1), де знаходилась на лікуванні з 15.06.2018 по 03.07.2018 року (том 1 а.п. 35), при цьому будь-яких відомостей про наявність у ОСОБА_7 психічних захворювань вказані довідки не містять.

Таким чином, твердження апелянта про наявність об`єктивно психічних розладів у обвинуваченої, що ставлять під сумнів її осудність, не відповідає матеріалам провадження, зокрема доказам, які надано суду першої інстанції.

Доказів про наявність у ОСОБА_7 психічних захворювань, захисник не надав й суду апеляційної інстанції. Клопотань про призначення судової психіатричної експертизи, не заявляв.

Сам по собі факт страждання обвинуваченої алкоголізмом не є достатнім для висновку про її нездатність повною мірою реалізувати свої права.

Таким чином, за відсутності підтвердження експертним шляхом нездатності особи повною мірою реалізувати свої права внаслідок психічних чи фізичних вад, що є результатом вживання алкоголю, а також того, що про проведення судово-психіатричної експертизи захисник не клопотав, доводи апеляційної скарги про те, що у розпорядженні слідчого або суду була достатня інформація про психічні вади ОСОБА_7 , які перешкоджають їй повною мірою реалізовувати свої права та про необхідність обов`язкової участі захисника на підставі п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України є необґрунтованими.

Виходячи з наведеного, проаналізувавши кожен із доводів апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як про те просить апелянт.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_29 раніше була засуджена 23.02.2018 року вироком Бериславського районного суду Херсонської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та згідно з ст. 75 КК України звільнена від відбування з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 16.03.2020 року, яка на час апеляційного перегляду є чинною, ОСОБА_7 за поданням органу пробації звільнена від відбування покарання як така, що успішно пройшла іспитовий строк (том 2 а.п. 76).

Відповідно до п. 1 примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189191 КК України повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 зазначеного Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Як встановлено у п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються особи, особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Отже припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально-правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості.

З буквального тлумачення положень п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України вбачається, що для погашення судимості осіб, звільнений від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити наявність одночасно двох умов (а не лише однієї з них):

1)якщо такі особи протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення

2) якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якість закону». Якщо в національному законодавстві допущено неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов?язків осіб, то національні органи мають застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 вчинила злочин в період іспитового строку, ухвала Бериславського районного суду Херсонської області від 16.03.2020 року про її звільнення від відбування покарання у зв`язку з успішним проходженням випробування на час постановлення оскаржуваного вироку та апеляційного перегляду, не скасована, в силу п. 1 ч. 1 ст. 89 КК вона вважається такою, що не має судимості, тому її дії за кваліфікуючою ознакою повторності кваліфіковано судом помилково.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України з виключенням кваліфікуючої ознаки вчинення злочину повторність та призначенням їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на максимальний строк, зважаючи на тяжкість кримінального проступку, встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченої, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Кримінальний проступок, перебачений ч. 1 ст. 185 КК України вчинено ОСОБА_7 15.05.2018 року. Отже на день апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення.

При цьому, враховуючи, що в апеляційній скарзі висунуто вимогу про реабілітацію обвинуваченої, колегія суддів дійшла висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України саме від покарання, а не від кримінальної відповідальності, на підставі положень п.2 ч.1 ст.49, п.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Доводи прокурора ОСОБА_6 , висловлені в суді апеляційної інстанції про наявність підстав для скасування вироку та призначення нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції через незадовільну якість звукозапису окремих судових засідань, є неприйнятними, оскільки у ст. 412 КПК України законодавець визначив, що невід`ємною властивістю поняття «істотність порушень вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Прокурор на підтвердження своєї позиції не навела переконливих доводів - в якій саме частині звукозапис має незадовільну якість і чином вказана обставина вплинула на законність та обґрунтованість вироку. Натомість вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції належно дотримано вимог ст. 107 ч. 4 КПК України, якість звукозапису судових засідань є задовільною та такою, що дозоляє належно перевірити та відтворити хід кожної процесуальної дії, що проводились в ході судового провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, 418, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 17.03.2021 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вказаного вироку посилання суду на протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2018 року представнику потерпілого ОСОБА_9 ( том 1 а.п.168); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2018 року свідку ОСОБА_23 , (а.п.182); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2018 року свідку ОСОБА_24 ( том 1 а.п.184) та довідки до цих протоколів, а також на показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_27 , як на докази винуватості ОСОБА_7 .

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України та вважати її засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання у виді арешту строком на 6 місяців у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 17.06.2021 року ОСОБА_5 .