Справа № 405/41/21
провадження № 1-кп/405/6/21
УХВАЛА
25.03.2021 м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.12.2020 за № 0005928, у відношенні
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого повну середньо освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.03.2010 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іпитовим строком на 2 роки,
- 27.12.2010 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,
- 24.07.2012 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 309 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців. На підставі ст.71 КК України приєднана частина невідбутого покарання по вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда - 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
- 17.12.2012 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.186 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років,
- 27.04.2015 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 391 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч. 1 ст. 307 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
прокурором до суду подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, в якому він посилається на те, що на даний час ризики, враховані судом при обранні щодо обвинувачуваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України, до цього часу не зменшилися та продовжують існувати, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст. 307 КК України, що посягають на майно особи, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_3 вчинені останнім повторно, що свідчить про відсутність у нього поваги до встановлених державою правил поведінки, зухвалість та неповагу до інших членів суспільства, здатність та схильність досягати своїх цілей злочинним шляхом, що свідчить про те, що ОСОБА_3 являється особою, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів, та карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести, восьми років, а тому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання обвинуваченого винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, у якому він обвинувачується, та те, що останній може перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, вчиняючи тиск на свідків, потерпілого, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто наявність ризиків, передбачених в ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, не працевлаштований, а відповідно і постійного джерела прибутку, без місця реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
При цьому враховується, що жоден із більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Так особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, та наслідкам які були спричинені вказаним злочином. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру і можуть поручитись, за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те законну вимогу. Крім цього, змінювати запобіжні заходи у вигляді застави та домашнього арешту відносно обвинуваченого недоцільно, оскільки вони в цілому не зможуть гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдань кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного і неупередженого розслідування і судового розгляду, з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , зважаючи на підстави, викладені в ньому. Додав, що ризики, визнані судом при обранні запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати та не зменшились, в ході судового розгляду докази ще не досліджено, не допитаний потерпілий та свідки, а тому з метою недопущення незаконного впливу на останніх, а також зважаючи на можливість обвинуваченого переховуватися від прокурора та суду з метою уникнення покарання, та може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, необхідним є продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.
Тому прокурор вважає, що наявні всі законодавчо-обґрунтовані підстави для залишення запобіжного заходу обвинувачуваному ОСОБА_3 саме тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належну процесуальну поведінку останнього, а тому просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив про не доведення прокурором заявлених ризиків та про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого буде достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_3 має сім`ю дружину та на утриманні двох малолітніх дітей, хороший сім`янин, батько, працює вдома по господарству, має батьків, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, що свідчить про міцність соціальних зв`язків.
Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, просив застосувати до нього домашній арешт.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2020 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 14:30 год. 30.01.2021, визначено заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 грн.
Суд вважає, що раніше, встановлені ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2020, рішенням Кропивницького апеляційного суду від 24.12.2020 під час перегляду вказаної ухвали слідчого судді, а також ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2021 ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, запобігти яким в разі не продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою, або при застосуванні іншого запобіжного заходу неможливо.
Такого висновку суд дійшов, зважаючи на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 186, ч.1 ст.307 КК України, по якому пред`явлено повідомлення про підозру є тяжким, обвинувачений раніше неодноразово судимий, Сталість доходу обвинуваченого, його офіційний шлюб, наявність двох дітей, якими зі слів обвинуваченого він рівнозначно опікується, не стало стримуючим фактором від вчинення нового кримінального правопорушення. Вказане свідчить, що отримуваних коштів не вистачає для належного утримання власних потреб та потреб сім`ї, тим паче, що дружина перебуває у декретній відпустці, як наслідок перебуваючи на волі обвинувачений може продовжити злочинну діяльність. Злочин був вчинений у денну пору доби, тобто не цілодобовий домашній арешт не унеможливить вчинення нових злочинів обвинувачений, неофіційна робота не стала стримуючим фактором для цього. Враховуючи ритм життя обвинуваченого цілодобовий домашній арешт не унеможливить вчинення ним нових злочинів, виходячи з того, що його доходи мають мінливий характер, а дружина знаходиться у декретній відпустці, тим паче, що робота знаходиться у м. Кропивницькому, де і відбувся злочин, таким чином, обвинувачений буде мати змогу впливати на свідків та потерпілого.
Суд вважає, що в судовому засіданні прокурором доведено продовження існування раніше встановлених ризиків, які і на даний час продовжують існувати, а саме:
- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 04 до 08 років. Обвинувачений ОСОБА_3 , який маючі не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за корисливі злочини, може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочинів, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку;
- п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України з метою уникнення покарання, що загрожує ОСОБА_3 в разі визнання його винуватим, а також з урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, може вчинити спроби незаконно впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь;
- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України ОСОБА_3 не працевлаштований, постійного джерела прибутку не має. Злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_3 вчинені повторно, що вказує відсутність у нього поваги до встановлених державою правил поведінки, зухвалість та неповагу до інших членів суспільства, здатність та схильність досягати своїх цілей злочинним шляхом, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , являється особою, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення. Про мінливий характер доходу свідчить те, що: обвинувачений з його слів втратив роботу з початком карантину та не працевлаштований; підтверджень того, що його дружина вийшла з декрету, а відповідно і те, що обвинувачений та його сім`я має сталий дохід, суду не надано. Тісні соціальні зв`язки, а саме наявність дружини та двох дітей на утриманні, не стало стримуючим фактором від вчинення злочинів.
Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Крім того, у даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження, захист прав потерпілого і завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню (ст.. 2 КПК України), які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Отже, обраний відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутого проти нього обвинувачення, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірним та таким, що принижують його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
У даному випадку, обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.
Усі наведені обставини у їх сукупності не дають достатніх підстав застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 днів.
Доводи сторони захисту, про недоведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та безпідставність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та необхідністю зміни запобіжного заходу, - спростовуються наведеним вище. Захистом не надано підтверджень того, що дружина на час розгляду клопотання надає згоду на проживання обвинуваченого за адресою їх спільного місця проживання. Наявність родини та на утриманні двох малолітніх дітей на даний час не зменшують наявність встановлених судом ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та, зважаючи на зазначені вище обставини, а також тяжкість вчинених повторно кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого не дають суду підстав застосувати до обвинуваченого менш суворі види запобіжних заходів, оскільки вони не здатні на даний час забезпечити належне виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.
Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановлення ухвали про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадження щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, проте це право, а не обов`язок суду.
Відповідно до положення ч. 5 ст. 182, ч. ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
При цьому, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , його особу, матеріальний стан, враховуючи розмір матеріальної шкоди, суд приходить до висновку щодо визначення застави у розмірі 20 прожитковим мінімумам для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.
Керуючись статтями 177,178, 183, 193, 196, 314-316, 369 КПК України, суд -
постановив:
задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_3 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.12.2020 за № 0005928, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 25.03.2021 до 23.05.2021 включно.
Визначити розмір застави - 20 прожитковим мінімумам для працездатних осіб, що становить 45 400 гривень, яка може бути внесена: рахунок отримувача №UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, призначення платежу: застава за ОСОБА_3 .
В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 до 28.03.2021 виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування з потерпілим і свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;
- здати на зберігання до відповідальних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_7