Справа № 487/3968/21
Провадження № 1-кс/487/3239/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2021 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві клопотання слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000788 від 12.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України про арешт тимчасово вилученого майна
ВСТАНОВИВ:
14.06.2021 року, слідчий СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_4 , звернувся до слідчого суді із вказаним клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду 12.06.2021 в період часу з 22-35 години до 23-00 год., за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: дві пластикові картки «Водафон» без сім-карток з номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; аркуші паперу (чеки ), з дурукованим текстом «Приватбанк», від 20.05.2021 4 шт.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у проваджені слідчих СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області,перебуває кримінальне провадження №0000788 від 12.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний корисливий, умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, будучи раніше судимою, в період іспитового строку відбування покарання на шлях виправлення не стала та повторно вчинила кримінальне правопорушення майнового характеру, а саме 12.06.2021 року, приблизно о 15-00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, за адресою АДРЕСА_2 , шляхом обману, повторно заволоділа грошовими коштами у розмірі 25000 грн., належними ОСОБА_6

12.06.2021 року в період часу з 22-35 год. до 23-00 год., за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі заяви ОСОБА_7 , було проведено огляд, під час якого в жіночих шкіряних сумках належних ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено вищевказані речі та документи.

Приймаючи до уваги, що вказані речі зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, можуть бути використані в якості речових доказів для встановлення істини по справі, а також той факт, що при поверненні володільцю вона зможе їх знищити або приховати, тим самим не дати органу досудового розслідування довести вину особи, у слідчого виникла необхідність у накладенні арешту па вилучене в ході огляду майно.

До судового засідання слідчий не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомив.

На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання розглянуто за відсутності слідчого та власника майна, оскільки неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98,167 цього Кодексу.
Клопотання слідчого про застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, обгрунтовано необхідністю збереження речових доказів.
За приписами ст.84 КПК України - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ст.86 КК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

З матеріалів клопотання встановлено, що у проваджені слідчих СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області,перебуває кримінальне провадження №0000788 від 12.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння ОСОБА_5 , шляхом обману,за попередньою змовою з невстановленою особою,за адресою АДРЕСА_2 , грошовими коштами у розмірі 25000 грн., належними ОСОБА_6 ..

За приписами ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків встановлених частиною 3 цієї статті.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 12.06.2021 року в період часу з 22-35 год. до 23-00 год., за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі заяви ОСОБА_7 , було проведено огляд, під час якого в жіночих шкіряних сумках належних ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено: дві пластикові картки «Водафон» без сім-карток з номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; аркуші паперу (чеки ), з дурукованим текстом «Приватбанк», від 20.05.2021 4 шт..
Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.168 КПК України, вказане майно набуло статус тимчасово вилученого майна під час огляду житла, проведеного до постановлення ухвали слідчим суддею.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Разом з тим, слідчий, в супереч вимог закону, не звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду кв. АДРЕСА_3 , в ході якого було вилучено майно, арешт якого, ініційовано у клопотанні.
Посилання, слідчого на те, що огляд було проведено за добровільною заявою ОСОБА_8 , не доводить факту дотримання уповноваженою особою органу досудового розслідування вимог ч.1 ст.233 КПК України, оскільки, матеріали клопаотання не містять будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_8 є володільцем квартири АДРЕСА_3 .
Таким чином відповідно до положень ч.3 ст. 233 КПК України, отримані під час проведення оглчду речі є недопостумими доказами, у кримінальному провадженні, та з урахуванням положень ч.2 ст.86 КПК України не можуть бути використані при прийнятті процескального рішення у кримінальному провадженні, як такі, що отримані з порушенням порядку встановленого положеннями КПК України.
З урахуванням зазначеного клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000788 від 12.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: двох пластикових карток «Водафон» без сім-карток з номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; аркушів паперу (чеки), з дурукованим текстом «Приватбанк», від 20.05.2021 у кількості 4 шт. - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1