ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4233/21
провадження № 1-кс/753/807/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 вивчивши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про накладення арешту в межах кримінального провадження № 0001498, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування від 05 жовтня 2020 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2021 року адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотання про накладення арешту на майно, яке належало її покійному сину ОСОБА_4 , - автомобіль "Мерседес", д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль "Тата", д.н.з. НОМЕР_2 , не надавши документів про свій процесуальний статус - цивільного позивача, відповідно вказане клопотання підлягає поверненню на підставі ч.3 ст. 172 КПК України.

На обґрунтування клопотання заявник послався на те, що заповіт від 30 липня 2020 року, складений ОСОБА_4 на ім"я його співмешканки ОСОБА_5 , який з огляду на встановлені в ході досудового розслідування відомості - є підроблений (нікчемний), виникла потреба у накладенні арешту на все належне ОСОБА_4 , рухоме та не рухоме майно, шляхом заборони вчинення нотаріальних дій, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в межаж спадкової справи № 66499499, відкритої приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_6 .

Слідчий суддя, вивчивши клопотання слідчого дослідивши додані копії матеріалів кримінального провадження до клопотання, приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання заявнику.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов (ч. 1 ст. 61 КПК України).

Положенням ч. 2 ст. 61 КПК України передбачено, що права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Отже, потерпіла ОСОБА_3 може звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна лише з метою забезпечення цивільного позову, маючи при цьому процесуальний статус цивільного позивача.

Проте, з доданих до клопотання матеріалів не вбачається, що ОСОБА_3 має процесуальний статус цивільного позивача в рамках кримінального провадження № 0001498, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування від 05 жовтня 2020 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 1 ст. 358 КК України, а саме відсутнє процесуальне рішення слідчого щодо визнання за ОСОБА_3 такого статусу.

Крім того, з доданих до клопотання документів, не вбачається, що ОСОБА_5 має процесуальний статус підозрюваної чи фізичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

П.10 ч.1 ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За приписами п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, клопотання про арешт майна підлягає поверненню заявнику без надання часу для усунення недоліків, оскільки останній в силу положення ч. 1 ст. 171 КПК України позбавлений права звернутися з вказаним клопотанням до слідчого судді за встановлених слідчим суддею обставин.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що повернення такого клопотання не позбавляє особу права, в порядку передбаченому КПК України, усунути зазначені недоліки, які потягли за собою повернення клопотання та повторного звернутись до слідчого судді із порушеним питанням відповідно до положень КПК України.
В свою чергу в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, п. 46, Европейського суду з прав людини 2002 - ІХ вказано, що тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні здійснюється судами.
При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України "(Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74 - 75, рішення від 07 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально - правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 26, 61, 170-172 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про накладення арешту в межах кримінального провадження № 0001498, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування від 05 жовтня 2020 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 1 ст. 358 КК України, - повернути заявнику.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Копія ухвали про повернення клопотання невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Слідчий суддя: