Справа № 461/3378/21
Провадження № 1-кс/461/2525/21
УХВАЛА
Іменем України
05.05.2021 м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1
з участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника власника майна ОСОБА_4

розглянувши погоджене з прокурором клопотання слідчого відділу розслідування ОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000316 від 14.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду м.Львова надійшло клопотання слідчого відділу розслідування ОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , в якому просить слідчого суддю накласти арешт на майно, яке було Могильницького,5/16.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316 від 14.01.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України.
Слідчий зазначає, що в ході проведення контролю за вчинення злочину по матеріалах кримінального провадження №0000316, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України було задокументовано факт про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збула невідому наркотичну речовину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яких було залучено до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Після чого ОСОБА_9 разом із невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою жіночої статті надали платні сексуальні послуги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В подальшому , 26.04.2021 слідчим було проведено огляд місця подої за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 добровільно видали невідому наркотичну речовину. На підставі вищенаведеного, внесено відомості про факт збуту ОСОБА_6 невідомої наркотичної речовини до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 27.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
28.04.2021 року процесуальним керівником у вказаних кримінальних провадженнях, було прийнято рішення в порядку ст.217 КПК України про об`єднання вказаних матеріалів кримінального провадження та присвоєно номер 0000316.
Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, недопущення їх втрати чи зміни та використання їх у доказуванні, слідчий просить клопотання зад волити.
Прокурор в судовому засіданні підтримав дане клопотання. Просив задоволити його. Надав аналогічні викладеним в клопотанні пояснення.
Власник майна ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася. Належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності.
Представник власника майна ОСОБА_4 в судовому засіданні вирішення даного клопотання поклала на розсуд суду.
Заслухавши пояснення прокурора та представника власника майна, перевіривши наданні матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
14.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 внесено відомості вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України.
Так, ч.2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказами злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування

Згідно з положеннями ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального провадження, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, грошові цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчим суддею встановлено, що відповідно до протоколу обшуку від 28.04.2021 р. під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: прозорий поліетиленовий пакет з написом «Komilfo», в якому знаходиться 4 таблетки, голубого кольору, на котрих міститься напис: «Signal» - вказані таблетки добровільно видав ОСОБА_7 в ході проведення обшуку та повідомив, що вказані таблетки являються психотропною речовиною «Екстезі», які йому збула дівчина, котра представилась йому на ім`я « ОСОБА_11 », та в ході проведення обшуку назвалась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Мобільний телефон марки «Iphone 7Plus», в чохлі золотистого кольору, з сім- картою мобільного оператора із номером: НОМЕР_1 , ІМЕН : НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , - вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра в ході проведення обшуку повідомила логічний код до нього: «2580», на запитання слідчого чи міститься у вказаному мобільному пристрої відомості щодо надання нею платних сексуальних послуг ОСОБА_10 повідомила, що так та назвала мобільні додатки у яких такі відображені, а саме: «Телеграм», «Вотсапп»;

Мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro мах», в чохлі чорного кольору, з сім-картою мобільного оператора із номером: НОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 - вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра в ході проведення обшуку повідомила логічний код до нього: « НОМЕР_7 », на запитання слідчого чи міститься у вказаному мобільному пристрої відомості щодо надання нею платних сексуальних послуг ОСОБА_6 повідомила, що так та назвала мобільний додаток у якому таке відображено, а саме: «Телеграм» в якому вона підписана під псевдонімом « ОСОБА_12 », « ОСОБА_13 »; Мобільний телефон марки «Теспо», чорного кольору, з сім-картою мобільного оператора із номером: НОМЕР_8 , ІМЕН: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 , вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_6 „, ІНФОРМАЦІЯ_1 , логічний захист у якому відсутній, котра в ході проведення обшуку на запитання слідчого чи міститься у вказаному мобільному пристрої відомості щодо надання нею платних сексуальних послуг ОСОБА_6 повідомила, що так, та назвала мобільні додатки у яких такі відображені, а саме: «Телеграм», «Вотсапп»; Грошові кошти в сумі 6500 гривень, а саме:

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: КЗ 4026049;

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: УН 7691357;

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: КЖ 7158249;

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: ПИ 9656383;

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: УЗ 6910354

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: ГА 6369377;

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: УТ 4890979;

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: ЕЖ 4384468;

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: ХД 2252996;

-купюра номіналом 200 гривень, серії та номером: ТЖ 1114805;

-купюра номіналом 500 гривень, серії та номером: ЗД 1468997;

-купюра номіналом 500 гривень, серії та номером: УЗ 2209155;

-купюра номіналом 500 гривень, серії та номером: МБ 0290142;

-купюра номіналом 500 гривень, серії та номером: ЗИ 0260817;

-купюра номіналом 500 гривень, серії та номером: ФЗ 0235186;

-купюра номіналом 500 гривень, серії та номером: ВЖ 0780324;

-купюра номіналом 500 гривень, серії та номером: ЛB 758048;

-купюра номіналом 500 гривень, серії та номером: ВЖ 2641648;

-купюра номіналом 500 гривень, серії та номером: ЛА 4051813.

Вказані грошові кошти збіглися із протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів складених 28.04.2021, за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Крім цього, дані грошові кошти виявлені в сумці належній ОСОБА_6 , котра в ході проведення обшуку на запитання слідчого пояснила походження даних грошей повідомила, що дані гроші їй надав ОСОБА_7 за надання нею та ОСОБА_10 послуг сексуального характеру за грошову винагороду.

Відповідно ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Слід зазначити, що обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Частиною 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч.7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 с. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя вважає, що відмова в накладенні арешту не тягне за собою виконання вимог п.2 ч.1ст.169 КПК України, оскільки майно, на яке просить слідчий накласти арешт не є тимчасово вилученим в розумінні кримінально-процесуального закону.

Постановою слідчого від 29.01.2021 року вищевказані речі, які вилученні під час обшуку 28.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Галицького районного суду від 28.04.2021 року про проведення обшуку, слідчому слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 та іншим слідчим у даному кримінальному провадженні надавався дозвіл на проведення обшуку у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання і вилучення грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, наркотичні засоби. Таким чином, дані речі не є тимчасово вилученим майном, оскільки згідно ч. 7 ст. 236 КПК України такі входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукування у вказаних ухвалах про дозвіл на проведення обшуку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до ч.2 ст.264 зняття інформації з електронних інформаційних систем не потребує дозволу слідчого судді здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або її частини, доступ до яких не обмежується її власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Враховуючи вищевикладене, органи досудового розслідування мають можливість отримати відомості з комп`ютерів і телефонів без накладення на них арешту. В судовому засіданні ОСОБА_14 та його представник пояснили, що вони не обмежують і не будуть обмежувати доступ до цих речей.
Таким чином, прокурором не доведено слідчому судді, що такій доступ до мобільних телефонів чи до інформації, яка знаходиться в них, обмежена власником майна.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 визначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При цьому статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцію було ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», а тому вона є частиною національного законодавства України.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Частиною першою статті 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Всупереч ч.3 ст.132 КПК України прокурор не довів, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого і може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із даним клопотанням.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

Керуючись ст.ст. 107, 131, 132, 168, 170- 173, 309, 392 -395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування ОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000316 від 14.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1