Справа № 524/1388/21
Провадження № 1-кс/524/606/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заступника начальника СВ ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Власівка, Світловодського р-ну, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?10 липня 2007 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 2 роки;
?24 липня 2008 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 , ч. 1 , ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 2 роки;
?15 червня 2009 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст.. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився по відбуттю строку покарання 04 квітня 2013 року;
?13 січня 2014 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнився по відбуттю строку покарання 13 січня 2015 року;
?19 травня 2016 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 22.02.2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000058 від 22.02.2021 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 22.02.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за фактом розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та проникненням у житло.
У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 21.02.2021 року у ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, поєднаного з проникнення у житло громадянина ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 21.02.2021 року приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 прийшли пішки з селища Власівка Кіровоградської області до села Кіндрівка Кременчуцького району до домоволодіння ОСОБА_10 . Приблизно в цей же час, зайшли на територію домоволодіння. Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , зайшли через незачинені вхідні двері житлового будинку, в приміщенні якого в цей час перебував ОСОБА_10 , з метою заволодіння майном вчинили напад на власника ОСОБА_10 , поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я останнього, яке виразилось у нанесенні ударів руками, зжатими у кулак в область голови, від яких потерпілий впав на підлогу та втрачав свідомість. Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, в приміщенні кімнати житлового будинку непритомного ОСОБА_10 , який лежав на підлозі кімнати та за допомогою кабелю та гумової камери, які знайшли в приміщенні кімнати, зв`язали разом обидві руки та окремо разом обидві ноги відповідно, таким чином позбавивши його можливості чинити опір. Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 незаконно заволоділи грошовими коштами в сумі 2000 гривень та двома мобільними телефонами. Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 місце скоєння злочину покинули та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 2500 гривень.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 завдані тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та перелому хірургічної шийки лівого плеча зі зміщенням і вивихом головки.

22.02.2021 року ОСОБА_5 відповідно до протоколу затримання фактично затримано о 21 год. 39 хв. в порядку ст. 208 КПК України.

23.02.2021 року відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Заслухавши прокурора та слідчого, які підтримали внесене клопотання, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які щодо задоволення клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просили відмовити в задоволенні клопотання та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього відповідних обов`язків, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, визначеним у даній статті. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, що відноситься до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В пункті «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання про застосування тримання під вартою слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 вину свою у вчиненні даного злочину не визнав, повідомив про те, що в момент вчинення злочину, у якому він нібито підозрюється, перебував в іншому місці, де його бачили два свідка, які можуть це підтвердити, більш того, поряд з цим місцем маються камери відеоспостереження, на яких чітко зафіксовано даний факт. Повідомив про те, що в момент затримання працівника правоохоронних органів до нього застосовано фізичне насильство.

Обґрунтованість підозри підтверджується документами, долученими до клопотання та дослідженими у судовому засіданні.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на потерпілого, оскільки ОСОБА_5 відоме місце проживання потерпілого, зможе вплинути на них шляхом застосування фізичної сили, тиску, умовлянь, підкупу, погроз чи іншим чином, що у свою чергу може призвести до зміни ним своїх показів чи взагалі уникнення явки до органу досудового розслідування та суду, що може призвести до уникнення підозрюваним передбаченої законом кримінальної відповідальності.
Щодо доводів сторони захисту щодо недоведеності ризиків, про які зазначено у клопотанні, слідчий суддя зазначає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення свідчать про його підвищену суспільну небезпечність. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
У той час, як доводи сторони захисту з цього питання є такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
На час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.
Доводи сторони захисту вказаних висновків не спростовують та не можуть бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки не спростовують висновки суду про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Таким чином, на даній стадії досудового розслідування наведені дані свідчать поза розумним сумнівом про причетність ОСОБА_5 до події вказаного кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя згідно з вимогами ст. 178 КПК України враховує, що оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за вчинення злочину передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, а також наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 з урахуванням обсягу підозри, покарання, яке загрожує у разі визнання винним, у підозрюваного наявні підстави застосування усіх можливих способів та механізмів переховування та уникнення покарання у вигляді позбавлення волі, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його проживання, а саме те, що він офіційно не працює, є раніше судимою особою, злочин вчинено із застосуванням насильства небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду та органу досудового розслідування. Враховуються також вік та стан його здоров`я. Проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки такі обставини існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють обрання підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
При цьому, слідчий суддя враховує процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , який втік з місця події, на час досудового розслідування, згідно відомостей протоколу допиту підозрюваного відмовився від надання показань, що свідчить про його небажання співпрацювати зі слідством, та не повідомив анкетні дані свідків, які можуть забезпечити його алібі, що в свою чергу не забезпечить змоги правоохоронним органам закінчити досудове розслідування в розумні строки з дотриманням вимог ст. 28 КПК України.
За таких обставин, вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у цьому кримінальному провадженні за відсутності постійного місця проживання, про що зазначено у показаннях свідка ОСОБА_11 .
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Зважаючи на зазначені вище обставини та враховуючи суспільний інтерес, що виник у зв`язку із зазначеною підозрою, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, та вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання вказаних ризиків, з урахуванням наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за можливе на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 22.02.2021 року, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів на період досудового розслідування.

Строк дії ухвали, відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України визначити з 21 год. 39 хв. 22.02.2021 року по 21 год. 39 хв. 23.04.2021 року.
Зобов`язати слідчого та прокурора забезпечити ОСОБА_5 невідкладне медичне обстеження з метою встановлення наявності у останнього будь-яких тілесних ушкоджень.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 206 КПК доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених підозрюваним ОСОБА_5 у судовому засіданні, щодо застосування до нього насильства під час затримання.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1