29.06.2021 Єдиний унікальний № 371/524/21
Провадження № 1-кп/371/132/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миронівка кримінальне провадження № 0000390, відомості про яке 9 жовтня 2020 року внесено до ЄРДР, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козинка Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого водієм автотранспортних засобів ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участі:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 9 жовтня 2020 року близько 12 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗИЛ- ММЗ» моделі «554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ПРАТ «Київ-Атлантик Україна», з причепом бортовим марки «ГКБ-8328», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ДП «Атлантик ФАРМЗ», на території Приватного Акціонерного Товариства «Київ-Атлантик Україна», що розташоване за адресою вул. Степова, 8, м. Миронівка Київської області, в порушення вимог п.п. а) п. 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 1 січня 2002 року (далі - ПДР України), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: «перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу», та в порушення вимог п.п. б) п. 2.3 ПДР України, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», проявив неуважність та безпечність під час керування вказаним вище транспортним засобом, та після навантаження на бортовий причіп марки «ГКБ-8328», реєстраційний номер НОМЕР_3 вантажу у вигляді металевої конструкції, не закріпивши його, розпочав рух на керованому транспортному засобі, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення вимог п. 22.2 ПДР України, «водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху», допустив випадіння вказаного вантажу з причепу на праву сторону та подальше падіння на ОСОБА_6 , внаслідок чого останній помер на місці.

Внаслідок падіння вантажу ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми грудної клітки, живота і тазу - переломів кісток та розривів внутрішніх органів, які призвели до розвитку шоку і крововтрати, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 97 від 12 жовтня 2020 року, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та за звичайного перебігу

Смерть ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 97 від 12 жовтня 2020 року, настала в результаті поєднаної травми грудної клітки, живота і тазу - переломів кісток та розривів внутрішніх органів, які призвели до розвитку шоку і крововтрати

Грубі порушення водієм автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ» моделі «554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом бортовим марки «ГКБ-8328», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 вимог п.п. а) п. 2.3, п.п. б) п. 2.3, п. 22.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 1 січня 2002 року, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразилися у порушенні правил експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
Під час підготовчого судового засідання між прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000390 від 9 жовтня 2020 року з одної сторони та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , відомості стосовно якої внесені до Єдиного реєстру адвокатів України з іншої сторони, на підставі ст.ст. 52, 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Миронівського районного суду Київської області за адресою: 08801, Київська область, місто Миронівка, вул. Першотравнева, 3 укладено угоду про визнання винуватості.
Така угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Угода про визнання винуватості містить положення про те, що підписуючи зазначену угоду, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення (злочину) та правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України та визнають правильність даної кваліфікації. Обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,. Сторони узгоджують вид покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.
Одночасно сторони розуміють, що відповідно до вимог частини четвертої статті 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. Також сторони усвідомлюють, що відповідно до вимог статті 76 КК України в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на особу наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Сторонам відомо, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної Угоди для сторін є:

а) для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку.
Зокрема, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами Угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладеної Угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами; затвердження судом Угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі Угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку: засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення Угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами Угоди; затвердження судом Угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.
Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї Угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і положень даної угоди.
Сторони розуміють, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, яке розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 також розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості, про що свідчить надана потерпілою письмова згода прокурору у вказаному кримінальному провадженні, а також згода її захисника також надана в підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор ОСОБА_4 просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі. Прокурор підтвердила, що угода укладена добровільно.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: зокрема, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів .

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вказане кримінальне правопорушення згідно ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано інтересам окремої особи, а саме потерпілій ОСОБА_7 . Потерпілою та її представником подано письмові згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працює.
Тому слід затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.
Також суд враховує, що згідно наданих доказів єдиним джерелом доходу обвинуваченого є праця водієм /а.с. / саме тому суд прийшов до висновку застосувати покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд вважає повне визнання своєї вини, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність матеріальних та моральних вимог з боку потерпілої.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, а саме: 1634,50 грн. вартості проведення судової інженерно-технічної експертизи №СЕ-19/111 - 21/10293-ІТ від 10 березня 2021 року.
Арешт майна скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, ч. 2 ст. 286 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, від 29 червня 2021 року укладену між прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладену в кримінальному провадженні № 0000390, відомості про яке 9 жовтня 2020 року внесено до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 /два/ роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави Україна процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 1634 /одна тисяча шістсот тридцять чотири/ гривні 50 копійок вартості проведення судової інженерно-технічної експертизи №СЕ-19/111 - 21/10293-ІТ від 10 березня 2021 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року, ЄУН 371/984/20 провадження №1-кс/371/305/20 скасувати.
Речові докази: металеву конструкцію загальною довжиною 6,35 м., загальною шириною 1,52 м., висотою 2,18 м. сірого кольору, яку передано на відповідальне зберігання на території ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», що знаходиться за адресою м. Миронівка, вул. Степова, 8, Київської області - повернути власнику, автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ моделі 554 М спеціальний вантажний спеціалізований самоскид синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», та знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Відділу №2 Обухівського РУП НП в Київській області повернути власнику, особисті речі померлого ОСОБА_6 , які знаходяться в спеціальному пакеті №7139779 та передані під розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити у її володінні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1