Справа № 567/1022/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.08.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000101 від 23.06.2021 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Могиляни Острозького району Рівненської області, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 Рівненської області, громадянки України, заміжньої, працюючої вчителем НВК "Мощаницька ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок", раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи депутатом Милятинської сільської ради Острозького району Рівненської області, відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Милятинської сільської ради Острозького району Рівненської області від 12 листопада 2015 року, будучи суб`єктом декларування, згідно з п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якої закінчилися в день відкриття першої сесії 8 скликання Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області, тобто 20 листопада 2020 року та належним чином будучи повідомленою про необхідність подання до 00 год. 00 хв. 01.04.2021 р. шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, в період часу з 01.04.2021 р. по теперішній час, не подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію за 2020 рік.
Отже, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язковість подання шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у зв`язку з припиненням діяльності, за період , який не був охоплений раніше поданими деклараціями, всупереч вимогам ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» умисно у строк до 00 год. 00 хв. 01 квітня 2021р. не подала зазначеної декларації за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020 р., і жодних дій для такої подачі не вжила.
28.07.2021р. між начальником Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , якій на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000101 від 23.06.2021 року та ОСОБА_4 у статусі підозрюваної у цьому провадженні, за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.
Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_6 та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст.366-3 КК України відносно обставин, викладених у повідомленні про підозру від 27.07.2021р., які є аналогічними до обставин, викладених в обвинувальному акті від 30.07.2021 року, підозрювана ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться їй у провинута зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ст.366-3 КК України - у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій органів місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Підсудна ОСОБА_4 в підготовчому судовомузасіданні просила затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами угоди покарання, беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, вчиненому при обставинах, зазначених в обвинувальному акті від 30.07.2021 р., дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Пояснила, що вона розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснив, що його підзахисна свою провину у вчинені кримінального правопорушення як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклала добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій підсудної немає, а тому не вбачає перешкод для затвердження такої угоди.
Вирішуючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відноситься до нетяжких злочинів.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст.366-3 КК України та загальним засадам призначення покарання.
Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачена ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та закону, обвинувачена цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомила про наявність перешкод для його виконання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи наведені доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, вважаєдоведеним у підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 , будучи суб`єктом декларування умисно неподала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», а тому її дії кваліфікує за ст.366-3 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує, що вона працевлаштована, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, по місцю проживання характеризується позитивно.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» від 29.06.2021 р. ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває.

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, водночас обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 371, 374, 475 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.07.2021 року, укладену між начальником Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю її захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій органів місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити ОСОБА_4 про її обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 28.07.2021 року та передбачену ст.389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.
Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1