Справа № 297/2087/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
03.02.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львів, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із неповною вищою освітою, не працюючий, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього передбачений п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речовий доказ велосипед марки «Formula», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , вирішено залишити останньому як власнику.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

10 серпня 2017 приблизно о 23-й годині, ОСОБА_8 , перебуваючи в провулку Мукачівському, що розташований у м. Берегово Закарпатської області, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, таємно, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Formula», який знаходився біля під`їзду № 4 «Б», і який належав ОСОБА_9 , вартість якого, відповідно до висновку експерта від 28.08.2017 становить 1 479,60 грн.. Викравши велосипед ОСОБА_8 зник у невідомому напрямку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України, а також призначене покарання та застосування положень ст. 75 КК України, вказує на те, що вирок у частині покладення на обвинуваченого передбачених ст. 76 КК України обов`язків є незаконним, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що при прийнятті рішення про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції безпідставно не застосував передбачене п. 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу зобов`язання, тобто не поклав на обвинуваченого обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вважає, що непокладення на обвинуваченого ОСОБА_8 передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язку, не сприятиме його належному виправленню, унеможливлює покладення його на облік та контроль за його поведінкою з боку органів пробації, і в свою чергу нівелює основний кримінально-правовий зміст звільнення від відбування покарання з випробуванням. Просить вирок у частині покладення на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язків скасувати частково та ухвалити новий, яким покласти на обвинуваченого обов`язок, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а в решті вирок залишити без зміни.

У змінах до апеляційної скарги перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України, а також призначене покарання та застосування положень ст. 75 КК України, вказує на те, що Законом України від 22.11.2018 № 2617-У11 «Про внесення змін до деяких завконодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», що набрав законної сили 01.07.2020, внесено зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до яких слова «карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян» змінено словами «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років». Вказане свідчить про те, що з ч. 1 ст. 185 КК України виключено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, що передбачене ч. 1 ст. 185 КК України діяння, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, віднесено до кримінальних проступків. З огляду на наведене, прокурор просить пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, і на підставі ст. 49 цього Кодексу звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги та зміни до неї, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала зміни до апеляційної скарги, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміни до неї підлягають частковому задоволенню.

Апеляційна скарга та зміни до неї розглядаються за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги апеляційним судом надіслано на адресу обвинуваченого та потерпілого відповідно до вимог кримінального процесуального закону; що даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від потерпілого не надходило, що у змінах до апеляційної скарги не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого і тому його явка не є обов`язковою.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі доводи апеляційної скарги прокурора, зазначає, що під час розгляду провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 вину в учиненні кримінального правопорушення визнавав повністю й щиро каявся в скоєному, що, враховуючи наведене, думку прокурора та обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювались. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленні порядку їх дослідження та роз`ясненні, при цьому, прокурору та обвинуваченому прав, судом першої інстанції учасникам судового розгляду роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що при встановленні порядку дослідження доказів, при роз`ясненні учасникам судового розгляду прав та обов`язків вимоги ст. 349 КПК України порушені не були. Тому, беручи до уваги положення ст. 404 КПК України апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, у тому числі, висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, виду та строку призначеного покарання (позбавлення волі на строк один рік ), а також застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України (один рік іспитового строку), не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими, такими, що узгоджуються з вимогами закону, і перевіряються лише в межах доводів апеляційної скарги та внесених до неї змін.

Доводи викладені у змінах до апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до Закону України від 22.11.2018 № 2617-У11 «Про внесення змін до деяких завконодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», що набрав законної сили 01.07.2020, внесено зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до яких слова «карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян» змінено словами «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Вказане свідчить про те, що з ч. 1 ст. 185 КК України виключено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Вказане свідчить про те, що передбачене ч. 1 ст. 185 КК України діяння, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, віднесено до кримінальних проступків.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні 10 серпня 2017 приблизно о 23-й годині кримінального правопорушення кваліфікованого за ч. 1 ст. 185 КК України.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що з часу скоєння обвинуваченим ОСОБА_8 передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України діяння до моменту прийняття апеляційним судом рішення сплив строк понад три роки.
У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, про те, що після скоєння кримінального проступку до моменту прийняття апеляційним судом рішення обвинувачений ОСОБА_8 вчиняв середньої тяжкості, тяжкий чи особливо тяжкий злочин та ухилявся від слідства чи суду.
Тому, колегія суддів вважає, що встановлений ст. 49 КК України перебіг строку давності не зупинявся і не переривався.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а відповідно до ст. 417 цього Кодексу суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Системний аналіз указаних вище норм КК та КПК України свідчить про те, що з часу скоєння обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального проступку до моменту прийняття апеляційним судом рішення сплив строк понад три роки, а перебіг строку не зупинявся і не переривався, тому обвинувачений ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, вирок до скасування, а кримінальне провадження у справі закриттю.
Викладені у змінах до апеляційної скарги доводи прокурора про зміну призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі задоволенню не підлягають, з огляду на те, що при звільненні особи від кримінальної відповідальності покарання не призначається. При цьому, колегія суддів також зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що обвинувачений ОСОБА_8 заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності з указаної вище підстави.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412- 414, 418, 420 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 , та зміни до неї, які подав перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2017 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_8

скасувати на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: