ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/632/19 Номер провадження 11-кп/814/280/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001110 від 25 жовтня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка Мартинівського району Ростовської області Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого по найму, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ,-

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілої- ОСОБА_9

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області 14 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.286 КК України , призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_6 покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, куди періодично з`являтися для реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 1483 ( одна тисяча чотириста вісімдесят три) грн.05 коп. на рахунок держави, та на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради за лікування потерпілої ОСОБА_10 кошти в сумі 14504 (чотирнадцять тисяч п`ятсот чотири) грн. 89 коп.

Стягнуто з ТОВ «Кременчуцький хлібокомбінат" на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. і витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) грн., а всього 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.

Вирішено питання про речові докази .

Знято арешт , накладений на підстав ухвал слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавські області від 26.10.2017 та 30.10.2017 на автомобіль марки ГАЗ, моделі 3302, типу вантажний фургон малотоннажний-в, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з вироком суду , обвинувачений ОСОБА_6 , 25.10.2017 о 7 год. 30 хв. в світлий час доби по мокрому асфальтобетонному покритті проїзної частини автошляху вул. Миру в місті Горішні Плавні Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, з боку перехрестя вулиць Миру-Космонавтів в напрямку перехрестя вулиць Миру-Гірників, зі швидкістю 39,5-49,4 км/год. рухався автомобіль марки ГАЗ моделі 3302 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який наближався до пішохідного переходу, визначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2 «Регульований пішохідний перехід», що розташований за дальньою межею умовної лінії перетину вулиць Миру-Гірняків.

В цей же час, ліворуч стосовно напрямку руху водія ОСОБА_6 , знаходячись в межах тротуару, до краю проїзної частини дороги в районі горизонтальної дорожньої розмітки 1.14.2 «Регульований пішохідний перехід» підійшла пішохід ОСОБА_10 , яка мала намір перейти проїзну частину вулиці Миру.

За вказаної дорожньої обстановки враховуючи відсутність небезпеки для руху пішохід ОСОБА_10 в межах горизонтальної дорожньої розмітки почала переходити проїзну частину вулиці Миру.

Обвинувачений ОСОБА_6 наближаючись до пішохідного переходу, оглядовість якого не була обмежена, порушивши вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не вжив заходів до зниження швидкості руху, в`їхав на пішохідний перехід, де допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_10 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №117 від 16.02.2018 отримала тілесні ушкодження в вигляді: скалкового перелому дистального кінця лівої плечової кістки, ушкодження зв`язок правого колінного суглобу, забійної рани лівого плеча, гематоми на правому колінному суглобі, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Згідно висновків судової автотехнічної експертизи №340 від 30.08.2018 водій автомобіля ГАЗ 3302 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, і в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду щодо нього скасувати та закрити кримінальне провадження, цивільні позови потерпілої та прокурора залишити без розгляду.

Апеляційні вимоги обґрунтовує неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду , викладених у вироку , фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема , зазначає , що протоколом огляду від 25.10.2017 року встановлено, що ДТП відбулось на Т-подібному перехресті, на якому на момент ДТП проводились ремонтні роботи, відсутнє регулювання , світлофори відсутні, дорожні знаки та розмітка також.

Враховуючи даний факт, обвинувачений не міг порушити вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, оскільки в місці ДТП був відсутній пішохідний перехід.

Крім того , на досудовому розслідуванні слідчий експеримент за участю обвинуваченого не проводився, обвинувачений не повідомлявся та не викликався для участі в експериментах, заступником начальника СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 було відмовлено підозрюваному ОСОБА_12 в задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту за його участю та всіх свідків.

Апелянт наголошує на різних показах потерпілої , наданих нею під час слідчого експерименту і в суді першої інстанції.

При цьому , слідчі експерименти проводились в сонячні літні дні та майже обідній час при сухому покритті асфальту, в той час як в день ДТП погода була похмурна, покриття дороги мокре, був ранній осінній ранок. Тобто , органом досудового розслідування не були забезпечені умови, максимально наближені до тих , умов, в яких сталось ДТП.

Також , 21 серпня 2020 року ухвалою Кременчуцького районного суду було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_13 про доручення органу досудового розслідування проведення слідчого експерименту , з тих підстав , що в судовому засіданні не було допитано свідків, про виклик яких в судове засідання заявляли клопотання сторони кримінального провадження, явку якого в судове засідання вони не забезпечили.

При цьому, сторона захисту заявляла клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в задоволенні якого судом було відмовлено.

Апелянт стверджує , що в основу висновку судової автотехнічної експертизи № 340 від 30.08.2018 покладені вихідні дані матеріалів кримінального провадження: покази свідків (всупереч ст. 95 КПК не допитаних в судовому засіданні) та потерпілої, які містять суттєві розбіжності у місці наїзду та швидкості автомобіля та дані слідчих експериментів, проведених без участі обвинуваченого та в умовах, що не відповідають обставинам ДТП.
Клопотання про повторне проведення експертизи також було відхилене судом без належного обґрунтування.

Також , апелянт просить повторно дослідити ряд доказів: (протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2017, протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2018, протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2018, протоколом проведення слідчого експерименту від 24.08.2018, висновок судової автотехнічної експертизи №340 від 30.08.2018, звукозапис показів потерпілої)

Позиції учасників судового провадження в апеляційному суді
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник апеляційну скаргу підтримали з наведених в ній підстав та просили задовольнити.

Прокурор та представник потерпілої в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно положень частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У свою чергу положеннями статті 94 КПК України передбачено , що суд за своїм внутрішнім переконанням , яке ґрунтується на всебічному , повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження , керуючись законом , оцінює кожний доказ з точки зору належності , допустимості , достовірності , а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону , судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону , а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за який він засуджений , ґрунтуються на зібраних у справі доказах , які відповідають фактичним обставинам справи , підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності , допустимості , достовірності , достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку.

Зокрема суд у вироку послався на:

показання потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснювала, що 25 жовтня 2017 року вранці біля 7 год. 30 хв. вона йшла на роботу до бібліотеки, дійшла до пішохідного переходу, щоб перейти проїзну частину автошляху, подивилась наліво, автомобілів не було, і вона почала рух. Спереду неї йшла жінка в білому одязі. Вона, ОСОБА_10 , йшла повільно, видимість була хороша, незважаючи, що йшли ремонті роботи, розмітка пішохідного переходу була присутня, вона йшла виключно по пішохідному переході. Дійшовши до середини дороги подивилась направо, побачила, що рухається автомобіль ГАЗ з білою кабіною метрів за 200 до неї і продовжила рух в тому ж темпі. Коли дійшла до бордюри, яка була висока, хотіла прохати жінку, яка йшла попереду неї, допомогти їй переступити бордюр, і відчула різкий біль з правого боку в районі попереку та ноги і втратила свідомість.

протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2017 в присутності водія ОСОБА_6 , що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на вул.Миру в місті Горішні Плавні Полтавської області поруч з поворотом на вул.Гірників, це «Т» подібне перехрестя вулиці Гірників на вулицю Миру, на якому на момент дорожньо-транспортної пригоди проводились ремонті роботи, відсутнє регулювання, відсутні світлофори, маються лінії пішохідного переходу, на місцях, де знаходилися світлофори, покриття асфальтобетонне, на узбіччях насипи каміння, на проїжджій частині нанесені розділення зустрічних напрямів руху транспорту, до якої примикають: праворуч щебінь, за ним маються бордюри, ліворуч щебінь, за яким маються бордюри, дорожні знаки відсутні, загальний стан видимості дороги не обмежено. Знаходиться транспортний засіб: ГАЗ модель 3302, вантажний, фургон, малотонажний-В державний номерний знак НОМЕР_1 , який, зі слів водія знаходиться на місці зіткнення, а саме: на проїжджій частині, на якому відсутні будь-які механічні пошкодження, шини мають поверхневі сліди гальмування спарені довжиною від передніх коліс автомобіля 18,1 м, лівого 25,1м (безрозривні), сліди зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами відсутні, в наявності речовина бурого кольору, яка за своїми ознаками схожа на кров, поруч з лівим переднім колесом та перед автомобілем маються сліди крові на асфальтному покритті, схемою до нього та фототаблицями.

висновк експерта №560 від 27.11.2017, що на момент проведення судової автотехнічної експертизи робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля ГАЗ державний номер НОМЕР_1 перебувала у технічно справному стані, рульове керування та ходова частина перебували у технічно несправному стані, проте в працездатному стані ,

висновки судово-медичного експерта №117 від 16.02.2018, що у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: скалкового перелому дистального кінця лівої плечової кістки, ушкодження зв`язок правого колінного суглобу, забійної рани лівого плеча, гематоми на правому колінному суглобі, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, можливо в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і в указаний термін і при вказаних обставинах і за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я .

протоколи проведення слідчих експериментів від 23.02.2018 з участю потерпілої ОСОБА_10 , від 24.07.2018 за участю свідка ОСОБА_16 у присутності потерпілої ОСОБА_10 , від 24.08.2018 за участю потерпілої ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_16 , під час проведенні яких були уточнені обставини ДТП , розташування всіх учасників ДТП , дії кожного із учасників та визначено місце зіткнення-нерегульований пішохідний перехід.

висновок судової автотехнічної експертизи №340 від 30.08.2018, що в заданій дорожній обстановці мінімальна швидкість руху автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент початку гальмування становить 39,5-49,4 км/год., що водій автомобіля ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що в діях водія автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, що водій автомобіля ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП за умови руху з максимальною допустимою швидкістю для населеного пункту 60 км/год. шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом , що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Натомість , доводи апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів вважає непереконливими.

Зокрема , колегія суддів не вважає обґрунтованими доводи апеляції , що обвинувачений не міг порушити п.18.1 Правил , оскільки в місці ДТП був відсутній пішохідний перехід.

У контексті вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

За змістом п.1.10 Правил дорожнього руху України , пішохідний перехід це ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу;

Як вбачається із протоколу огляду місця ДТП від 25.10.2017, схеми місця ДТП, фототаблиці до протоколу, місцем де відбулась подія є пішохідний нерегульований перехід. На позначення цього факту вказують чітко видимі на фототаблиці білі переривчасті полоси у двох місцях перехрестя.

В апеляційному суді сторона захисту після представлення для огляду фототаблиці , не заперечувала щодо вказаної обставини, хоча і наголошувала , що відсутні зовнішні знаки.

Виходячи із встановлених обставин справи пішохідний перехід на якому трапилась подія , являється нерегульованим.

Колегія суддів погоджується із тим , що жодних інших позначень на вказаному місці немає. Водночас , відсутність вказаних зовнішніх позначень не змінює того факту , що місцем події є нерегульований пішохідний перехід. Не впливає істотним чином на вказані обставини і той факт , що на місці події проводились ремонтні роботи. Як вбачається із матеріалів провадження , як раз в момент події ДТП жодних робот не проводилось.

Не може колегія суддів погодитись із доводами автора апеляції , що показання потерпілої , які нею були дані під час слідчого експерименту і в суді , істотно різняться і істотним чином впливають на переконливість доведення вини обвинуваченого.

По-перше , колегія суддів звертає увагу , що потерпіла є людиною похилого віку із якою трапилась досить серйозна подія і вона вочевидь звичайно може не в дрібницях відтворювати події.

По-друге , навіть якщо і припустити , що потерпіла щось із подій відтворила не в повній відповідності із тим як вони відбувались , це не знімає з обвинуваченого обов`язку дотримання Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.18.1. Правил дорожнього руху, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Отже у тій дорожній ситуації , що склалась водій ОСОБА_6 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу , який чітко видний через намальовані на дорожньому покритті білі переривчасті полоси , побачивши пішохода , повинен був зменшити швидкість або зупинитись , щоб дати дорогу пішоходу. До того ж , згідно пояснень самого ж обвинуваченого він в цьому місці проїздить постійно і тому був обізнаний про існування пішохідного переходу, отже він об`єктивно мав з обережністю проїжджати вказане місце.

Колегія суддів вважає нелогічною версію обвинуваченого , що пішохід з`явився раптово.

Якщо звернутись до того ж таки протоколу огляду місця події , то із його змісту вбачається , що зіткнення автомобіля із пішоходом відбулось передньою лівою частиною. Для того щоб це трапилось, у тій дорожній ситуації, пішохід повинен був подолати певну відстань через проїзну частину дороги .

Не погоджується колегія суддів із доводами апеляційної скарги , що мали місце істотні порушення умов проведення слідчого експерименту з потерпілою.

За змістом ст.240 КПК України слідчий експеримент - це слідча (розшукова) дія, яка полягає в тому, що слідчий та/або прокурор в присутності понятих, а в необхідних випадках - за участю спеціаліста, підозрюваного, потерпілого, свідка, захисника, представника, з метою перевірки уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, проводить відтворення дій, обстановки, обставин певної події, та інші необхідні досліди чи випробування.

Метою слідчого експерименту є перевірка та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Ця слідча дія найчастіше направлена на перевірку вже зібраних у справі доказів в результаті проведення інших слідчих дій (допитів, обшуків, огляду місця події та ін.). Однак дослідним шляхом можуть також перевірятися і припущення слідчого про ті чи інші обставини події, що досліджується.

Важливою умовою проведення слідчого експерименту є дійсно його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія.

Колегія суддів звертає увагу , що слідчі експерименти у цьому провадженні проводились з метою уточнення фактичних обставин , які були отримані шляхом проведення інших слідчих дій.

Із змісту протоколів проведення слідчих експериментів , що покладені судом в обґрунтування свого рішення , не вбачається , що під час його проведення , з`ясовувались якісь обставини , які б потребували такого ступеню реконструкції обстановки , як вона була в момент події . Той обсяг інформації , який був отриманий слідчим під час проведення цієї слідчої дії був досить інформативним , об`єктивним і достатнім для того , щоб орган досудового розслідування дійшов до певного переконання у питанні достовірності встановлення фактичних обставин по справі.

Колегія суддів не сприймає доводи автора апеляції , що в основу висновку експерта № 340 від 30.08.2018 були покладені хибні дані.

У цьому питанні колегія суддів звертає увагу на те , що в розпорядження експерта були надані всі матеріали кримінального провадження , які були наявні на той момент , а не вибіркові. Крім того , вихідні дані для проведення експертного дослідження були надані також у двох варіантах.

Не погоджується колегія суддів із доводами автора апеляції , що судова автотехнічна експертиза є неналежним доказом через те , що свідки , показання яких були покладені в основу висновку , не були допитані в судовому засіданні.

Судова автотехнічна експертиза є одним із доказів , який може свідчити про наявність в діях водія порушень правил дорожнього руху , які перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП. Як правило такі експертизи проводяться на стадії досудового розслідування , оскільки це впливає на питання подальшого руху провадження , повідомлення особі про підозру або закриття провадження у справі. У цій ситуації є очевидним , що свідки і не могли бути допитані в суді , оскільки провадження до суду ще не було спрямоване.

Що стосується доводів автора апеляції про відхилення його клопотання про призначення повторної судової автотехнічної експертизи , колегія суддів звертає увагу на таке.

Дійсно , у справах про порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, призначення судових автотехнічних експертиз є загальною практикою, оскільки для з`ясування обставин ДТП у багатьох випадках необхідні відповідні спеціальні знання. Як вже зазначено вище , у провадженні була призначена та проведена судова автотехнічна експертиза , яка встановила порушення ПДР з боку ОСОБА_6 , які перебувають у причинному зв`язку із подією. Призначення та проведення повторної експертизи не є обов`язком суду, оскільки питання доведення винуватості особи вирішується не тільки за рахунок результатів експертизи , а шляхом аналізу наявних у провадженні інших доказів вини особи.

У цьому кримінальному провадженні місцевий суд обґрунтував свій висновок про те , що обвинуваченим було допущено порушення Правил дорожнього руху, що стало наслідком ДТП, на підставі первинної автотехнічної експертизи та сукупності інших допустимих і належних доказів, які і дозволили суду першої інстанції встановити обставини ДТП відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, доводи захисту про необґрунтованість висновків суду щодо допущення обвинуваченим порушень вимог ПДР через відсутність відповідної повторної судової автотехнічної експертизи, якою б це було встановлено, є неприйнятними.

У цьому питанні колегія суддів також звертає увагу , що підставою для проведення повторної судової автотехнічної експертизи мають бути такі переконливі обставини , які б свідчили про явну помилковість першого висновку експерта. Натомість , такої інформації матеріали провадження не містять.

Крім того , колегія судів звертає увагу , що порушення Правил дорожнього руху , які були допущені обвинуваченим є настільки очевидними , що не викликали обґрунтованих підстав для призначення повторної судової автотехнічної експертизи.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляції , що той факт , що із обвинуваченим не було проведено слідчого експерименту , істотним чином впливає на встановлені у справі фактичні обставини і перетворює докази на недопустимі.

За вимогами КПК сторона обвинувачення самостійно визначає тактику досудового розслідування , обставини , які підлягають встановленню , докази , якими ці обставини будуть обґрунтовуватись.

Як вбачається із матеріалів провадження , під час досудового розслідування було проведено три слідчих експерименти з метою перевірки фактичних обставин по справі.

Провівши зазначені слідчі дії сторона обвинувачення визнала цей обсяг доказів , який був у них на момент завершення розгляду провадження , достатнім для направлення обвинувального акту до суду.

Крім того , у цьому питанні колегія суддів зауважує , що згідно пояснень в суді представника потерпілої , обвинувачений на стадії досудового розслідування скористався своїм правом не свідчити проти себе відповідно до ст.63 Конституції України, а тому об`єктивно з ним і не могло бути проведено слідчого експерименту.

Щодо заявлених стороною захисту клопотань про повторне дослідження доказів по справі , колегія суддів звертає увагу на таке.

Розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України.

Незгода сторони захисту з показаннями свідків , потерпілої та письмовими доказами по справі, не є підставою для повторного дослідження цих доказів.

Таким чином , у вироку суду в повній відповідності до вимог частини 3 статі 374 КПК наведено докази , на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень статті 94 КПК. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази , що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається , що суд у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення , визнаного доведеним , із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце , час , спосіб вчинення злочину , його наслідки.

Покарання обвинуваченому призначене із дотримання положень ст.ст.50,65 КК України.

Призначаючи обвинуваченому основне покарання суд врахував характер і тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною , що пом`якшує покарання суд визнав , що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують його покарання судом встановлено не було.

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі , яке є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів.

Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його суворість , колегія суддів не знаходить.

Додаткова міра покарання обвинуваченому призначена із дотриманням вимог законодавства і є такою , що сприяє процесу виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченого від основного покарання на підставі ст.75 КК України.

Правильно судом першої інстанції було вирішено і цивільні позови у справі. При цьому , суд виходив із доказів , які були йому надані та принципів доведеності , розумності , співмірності.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку , що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України , є законним , обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства , які б давали підстави для перегляду судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже , апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення , а вирок суду щодо нього - без змін.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення , а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2020 року щодо нього без змін;

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного кримінального суду Верховного Суду на протязі 3-х місяців з моменту проголошення.

Судді:

____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4