БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1502/2021
Провадження № 1-кс/497/696/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт тимчасово вилученого майна
25.08.2021 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого Відділення № 2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області про арешт тимчасово вилученого майна,
ВСТАНОВИВ:
25 серпня 2021 року до суду надійшло поштовим листом клопотання слідчого Відділення № 2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000349 від 07.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, за фактом опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 06.08.2021 року приблизно о 21:10 годині мешканець смт. Березине Тарутинської територіальної громади Болградського району Одеської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав законну вимогу працівників СРПП відділення поліції № 2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого інспектора СРПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та поліцейського СРПП сержанта поліції ОСОБА_7 , щодо зупинки транспортного засобу марки ВАЗ-21099 коричневого кольору, д.р.н. НОМЕР_1 , яким ОСОБА_5 керував у стані алкогольного сп`яніння, та при з`ясуванні обставин за участю працівників поліції, ОСОБА_5 намагався покинути місце події, з метою уникнути відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вчинивши активний фізичний опір працівникам правоохоронного органу, який виразився у нанесенні тілесних ушкоджень останнім та супроводжувався нецензурною лайкою.
В ході досудового розслідування, допитано у якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час допиту якого встановлено, що в ході події 06.08.2021 року було пошкоджено його службову футболку поло.
12.08.2021 року від потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла заява про долучення до матеріалів кримінального провадження його службову футболку поло, з наявними на ній пошкодженнями, на підставі чого у подальшому 12.08.2021 року її було оглянуто слідчим та постановою слідчого її було визнано речовим доказом.
Слідчий в судове засідання не прибув, на адресу суду надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі, наполягав на задоволенні клопотання (а.с. 17).
Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, суд вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.
Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...
Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Так згідно протоколу огляду від 12.08.2021 року слідчим було тимчасово вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні слідчого та у протоколі, на яке слідчий просить накласти арешт (а.с.11).
Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна складенов 12 серпня 2021 року (а.с.1), та 13.08.2021 року здано на пошту, про що свідчить штемпель на поштовому листі (а.с.17).
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).
Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти ...
Таким чином, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.
Вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт є тимчасово вилученим майном в кримінальному провадженні за ознаками злочинів за ч.3 ст. 185 КК України КК України.
Стороною кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою запобігання знищенню, пошкодженню та зміни вилучених речей, які потребують криміналістичних досліджень, за результатами яких можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, необхідно здійснити арешт вищевказаних вилучених речей, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України
За викладених обставин, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.78, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Відділення № 2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000349 від 07.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, шляхом позбавлення права на його розпоряджання та користування, а саме на:
- службову футболку поло, чорного кольору з наявними на ній пошкодженнями у вигляді розриву тканини.
Зазначене майно здати до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області.
Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на слідчого Відділення № 2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1