ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1036/17 Номер провадження 11-кп/814/49/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського

апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № №0000137 від 31.01.2017 за апеляційною скаргою прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.03.2018 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с-ще Ромодан Миргородського району Полтавської області, громадянки України, освіта не повна середня, не заміжньої, має на утриманні малолітнього сина, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано невинуватою та виправдано за пред`явленим обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування віднесено за рахунок держави.

Приймаючи вказане рішення місцевий суд вказав, що фактично обвинувачення ґрунтується лише на показах самої ж ОСОБА_8 , котрі вона дала на досудовому слідстві і від котрих вона в судовому засіданні відмовилась, мотивуючи тим, що покази, які вона надала на досудовому слідстві є неправдивими, вони писалися під психологічним тиском та під диктовку працівників поліції, бо декілька днів її та ОСОБА_10 працівники поліції тримали в одному із кабінетів Лубенського ВП.

Стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про причетність обвинуваченої ОСОБА_8 до інкримінованих їй злочинів, зокрема : покази свідків, які були очевидцями злочинів, наявність слідової інформації в місцях вчинення злочинів, тощо. Отже, стороною обвинувачення не доведено о"єктивну сторону злочинів.

Також прокурором не доведено суб"єктивну сторону злочинів, тобто наявність умислу обвинуваченої ОСОБА_8 на вчинення злочинів.

Крім цього судом вказано що, з показів потерпілих, свідків, допитаних в судовому засіданні, з письмових доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження не вбачається причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Розцінюючи всі покази, як рівні в своїй доказовості, тлумачачи всі сумніви на користь обвинуваченої, відповідно до принципу презумпції невинуватості, суд вважав недостатніми покази обвинуваченої ОСОБА_8 , дані останньою на досудовому слідстві, для встановлення вини ОСОБА_8 в інкримінованованих їй кримінальних правопорушеннях.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, про те що обвинувачення в скоєнні інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України є недоведеним.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що разом із ОСОБА_11 (відомості щодо даної особи виділено органом досудового слідства в окреме кримінальне провадження № 0000571 від 19.04.2017, яке на даний час зупинено) та ОСОБА_10 (кримінальне провадження судом відносно даної особи зупинено , у зв"язку із розшуком останньої) домовилися про вчинення крадіжки чужого майна.

Так, в ході реалізації своєї домовленості, підійшовши до будинку за адресою АДРЕСА_2 близько 12 год. 30.01.2017 у вищевказаних осіб, а саме у ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виник спільний умисел на вчинення крадіжки майна з даного будинку. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , шляхом вибиття металопластикового вікна проникли до будинку за адресою АДРЕСА_2 . В ході вчинення крадіжки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заволоділи майном належним потерпілій ОСОБА_12 , яке знаходилося в будинку за вищевказаною адресою, а саме м`ясорубкою «Мулінекс» вартістю 1211,20 грн, соковижималкою «Вітек» вартістю 810 грн, обігрівач «Сатурн» вартістю 295 грн, 2 наборами постільної білизни загальною вартістю 400 грн, грошовими коштами в сумі 500 грн, трьома парами взуття: кросівками марки «N» вартістю 240 грн, жіночими туфлями вартістю 80 грн, мокасинами вартістю 64 грн, махровим полотенцем вартістю 34 грн.

З вищевказаним майном ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , покинули місце вчинення злочину та розпорядились ним на власний розсуд чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків на суму 3634 грн. 20 коп.

Дії ОСОБА_8 по вищезазначеному епізоду стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло.

Крім цього, у ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які перебували біля будинку за адресою АДРЕСА_3 близько 11:00 год. 31.01.2017, виник спільний умисел на вчинення крадіжки майна з вищезазначеного будинку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , шляхом відчинення дверей за допомогою ключа проникли до будинку за адресою АДРЕСА_3 .

В ході вчинення крадіжки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заволоділи майном належним потерпілому ОСОБА_13 , яке знаходилося в будинку за вищевказаною адресою, а саме: телевізором марки «Бравіс» вартістю 2200 грн, DVD-плеєром «Оріон» вартістю 336 грн, електричною машинкою для стрижки «Маестро» вартістю 144 грн, акустичною системою марки «CJC-319» вартістю 534 грн, махровим полотенцем вартістю 36 грн.

З вищевказаним майном ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , покинули місце вчинення злочину та розпорядились ним на власний розсуд чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальних збитків на суму 3280 грн.

Дії ОСОБА_8 по вказаному епізоду стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок Лубенського міськрайонного суду від 29.03.2018 відносно ОСОБА_8 , виправданої за ч. З ст. 185 КК України скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставин кримінального провадження і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає, що вважає, вирок суду незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.

Ухвалюючи рішення суд не надав належну оцінку доказам наданим стороною обвинувачення, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, вказав, що на наданих стороні обвинувачення технічних носіях інформації, на яких зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції відсутній запис судового засідання від 25 липня 2017 року, хоча у вказану дату судове засідання відбувалося та судом досліджувалися докази - допитувалася обвинувачена ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_13 , а також було змінено запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_10 .

Крім цього, в порушення вимог ст. 374 КПК України у вироку суду невірно вказано номер кримінального провадження в рамках якого відбувався судовий розгляд, не вказано рід занять обвинуваченої та в резолютивній частині відсутнє рішення щодо речових доказів.

Під час судового розгляду судом безпідставно відхилено клопотання прокурора про вивчення та залучення до матеріалів справи належним чином завіреної копії протоколу обшуку від 10.02.2017 проведеного в рамках кримінального провадження №0000113 слідчим Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області та виділеного постановою прокурора з вищевказаного провадження.

Крім цього, стороною обвинувачення було заявлено клопотання щодо допиту свідка ОСОБА_14 . Вказане клопотання було задоволено, проте свідка під час судового розгляду так і не допитано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора ОСОБА_6 на підтримання доводів державного обвинувача; заперечення проти її задоволення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Так, у поданій апеляційні скарзі прокурор зазначає, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам, та, у зв`язку з цим, безпідставно виправдав обвинувачену ОСОБА_8 , наводячи в тексті апеляційної скарги, правильне, на його думку, відображення обставин вчинення кримінального правопорушення, які мав би встановити суд під час судового слідства.

У зв`язку з цим прокурор просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши апеляційну скаргу прокурора в межах даних доводів, колегія суддів позбавлена можливості перевірити правильність оцінки доказів, судом першої інстанції, оскільки при ухваленні рішення про призначення нового розгляду, суд апеляційної інстанції, відповідно до наведеної вище норми Закону, позбавлений можливості вирішувати питання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 та достовірності обставин, які відображені в доказах обвинувачення.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку у зв`язку з відсутністю аудіо запису судового засідання від 25.07.2017, колегія суддів зазначає наступне.

На запит апеляційного суду щодо аудіозапису судового засідання від 25.07.2017 Лубенським міськрайонним судом було надано відповідь, що на технічних носіях інформації він не зберігся( т.2, а.с. 90).

Як вбачається із журналу судового засідання Лубенського міськрайонного суду від 25.07.2017 в цьому судовому засіданні було допитано обвинувачену ОСОБА_10 (матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням її у розшук) та потерпілого ОСОБА_13 . Проте показання ОСОБА_10 не використовувались судом при ухваленні рішення відносно ОСОБА_8 та у вироку суду посилання на них відсутнє. Також, потерпілий ОСОБА_13 , відповідно до відображених у вироку суду показань, повідомив про обсяг викраденого у нього майна, який, у свою чергу, також зафіксований у наданих суду письмових доказах.

Таким чином, у даному конкретному випадку, відсутність технічного запису судового засідання не є підставою для скасування вироку суду, оскільки апелянтом не доведено, що це істотно вплинуло або могло вплинути на законність та вмотивованість судового рішення, так як озвучені під судового засідання 25.07.2017 показання потерпілого ОСОБА_13 не спростовують та не підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Така позиція колегії суддів узгоджується з позицією Верховного суду, яка викладена у Постанові від 16.12.2020 по справі № 219/828/18.

Крім того, колегія суддів вважає бездпіставними доводи апеляційної скарги прокурора щодо не проведення допиту свідків, відсутності у вироку суду рішення щодо речових доказів та наявність помилок у номері кримінального провадження та анкетних даних обвинуваченої, оскільки ці недоліки у даному кримінальному провадженні не вплинули на правильність та законність судового рішення Також, відповідно до ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення. Інші указані недоліки можуть бути виправленні в порядку виконання вироку, а також шляхом звернення до суду із заявою про виправлення описки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності скасування вироку відносно ОСОБА_8 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції є безпідставними та не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.03.2018 відносно ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3