Справа № 735/857/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/360/21
Категорія - ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові, справу за спільною апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2021 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , підопічного Червоненського психоневрологічного інтернату, громадянина України, не одруженого, не працюючого, без освіти, інваліда 1 «А» групи (з дитинства),

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2021 року застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 14 березня 2020 року, близько 10:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в кімнаті туалету житлового корпусу №2 Червоненського психоневрологічного інтернату, розташованого за адресою с. Билка Коропського району, вул. Загребелля, 74, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані неосудності, наніс декілька ударів (не менше трьох) алюмінієвою палицею з пластиковою рукояткою в область голови ОСОБА_10 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникної черепно-мозкової травми, яка виражалась забійною раною правої тім`яної ділянки, крововиливами (не менше 3-х) у м`які покриви в проекції тім`яно-скронево-потиличної ділянок з обох сторін, вдавленим багатоуламковим переломом луски правої тім`яної кістки з поширенням лінійних тріщин на лобну кістку, поодинокими розривами правого листка твердої мозкової оболонки, розривом та обмежено-дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки справа, крововиливом у мозкові шлуночки мозку та забоєм головного мозку, що, відповідно до висновку експерта № 55 від 15.05.2020 року, в комплексі, мають ознаки тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, за цією ознакою кваліфікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст. 121 КК України.

Задовольняючи клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, місцевий суд послався на висновок судово-психіатричного експерта № 290 від 02.06.2020 року, а також на те, що у судовому засіданні було встановлено наявність підстав, передбачених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст. 513 КПК України і дійшов висновку, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, через те, що він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, що саме ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_10 . Показання свідка ОСОБА_11 суд безпідставно поклав в основу судового рішення, оскільки він підопічний цього інтернату, який є недієздатним. Крім того, права рука ОСОБА_8 паралізована і він не міг нанести нею удари. Палиця, якою начебто ОСОБА_8 наносив удари, не оглядалась на наявність на ній відбитків пальців рук і кому вони належать. В своїй ухвалі суд першої інстанції перерахував докази, які наявні в матеріалах кримінального провадження та навів лише загальні мотиви їх врахування, без детального аналізу.

До початку апеляційного розгляду законний представник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 відмовилась від апеляційної скарги в порядку ч.1 ст. 403 КПК України, тому колегія суддів вважає за можливе прийняти відмову законного представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 від її апеляційної скарги, та переглядати в апеляційному порядку апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження

Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентований главою 39 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України: під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно із ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як встановлено п.1 ч.1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У відповідності до ч.1 ст. 94 КК України: залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1)надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2)госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3)госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Частиною 4 цієї норми закону визначається: госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Як рекомендовано положеннями п. 15.Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» (далі - Постанови), визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так із характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.14 Постанови ухвала (постанова) у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально-процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст. 420 КПК, містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 вчинено суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто діяння, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні судом першої інстанції належних та допустимих доказів, що узгоджуються між собою.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених в ухвалі обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- представника потерпілого ОСОБА_12 , який працює директором Червоненського психоневрологічного інтернату. Так, 14.03.2020 року близько 11 години останньому по телефону ОСОБА_13 повідомила, що в інтернаті в туалеті побились підопічні ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , останнього відвезли в лікарню.

- свідка ОСОБА_14 , яка працює в Червоненському психоневрологічному інтернаті молодшою медичною сестрою. 14.03.2020 року вона перебувала на зміні. ОСОБА_8 того дня поводив себе неадекватно: кричав, висмикував дріт від телевізора. Про дані дії свідок повідомила медиків. Про бійку в туалеті ОСОБА_14 повідомила ОСОБА_15 . Зайшовши до туалету, ОСОБА_14 побачила, що в туалеті перебувають ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , останній знаходився посередині між останніми та був в крові.

- свідка ОСОБА_16 , згідно яких, він працює санітаром в Червоненському психоневрологічному інтернаті. 14.03.2020 року ОСОБА_8 поводив себе трохи агресивно, таблетки приймав нормально. Близько 10-11 год. санітарка повідомила його, що в туалеті сталася бійка. Прийшовши до другого корпусу інтернату, в туалеті свідок побачив ОСОБА_10 , який мав садно на голові.

- свідка ОСОБА_15 , зі змісту яких, вона працює в Червоненському психоневрологічному інтернаті. Перебуваючи на зміні, 14.03.2020 року, близько 10-11 години, вона почула крик з туалету, до якого відразу пішла. В туалеті перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 стояла палиця обперта на унітаз, ближче до ОСОБА_10 , на підлозі було небагато крові. ОСОБА_10 весь час перебував у свідомості, його відвели до палати, а потім відвезли до лікарні з медсестрою. Палиця, якою наносили удари ОСОБА_10 , належала йому.

- свідка ОСОБА_13 , яка показала, що працює в Червоненському психоневрологічному інтернаті медсестрою. 14.03.2020 року вона перебувала на зміні. Вона надавала першу медичну допомогу ОСОБА_10 , забинтувала голову та повідомила директора ОСОБА_12 про інцидент. ОСОБА_10 на голові мав неглибоку рану.

- свідка ОСОБА_11 , згідно яких, він є підопічним Червоненського психоневрологічного інтернату, та знайомий з іншими підопічними інтернату ОСОБА_8 та ОСОБА_10 14.03.2020 року знаходився в туалеті разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Він бачив, як ОСОБА_8 взяв палку ОСОБА_10 , та наніс нею близько 6 ударів по голові ОСОБА_10 із свого місця. ОСОБА_11 зауважив ОСОБА_8 з приводу його дій, та підставив руку, щоб захистити від удару ОСОБА_10 , потім свідок поставив палку між пісуарами в туалеті.

Висновки суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, за обставин зазначених у клопотанні та ухвалі суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та підтверджуються даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 14.03.2020 року (а.к.п. 100-103), згідно якого під час огляду Червоненського психоневрологічного інтернату, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні для обслуговуючого персоналу в корпусі №2 на стільці виявлено та вилучено алюмінієву палицю сірого кольору з пластиковою рукояткою;

- висновку судово-медичної експертизи №55 від 16.03.2020 року (а.к.п. 107-111) згідно якого смерть гр. ОСОБА_10 настала внаслідок тілесних ушкоджень, які в комплексі мають ознаки тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, за цією ознакою кваліфікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті. При експертизі трупа були встановлені морфологічні прояви зажиттєвих супутніх хвороб у формі синдрому Дауна, хронічної ішемічної хвороби серця, атеросклерозу аорти, хронічного бронхіту та навколоброніхального склерозу легень, а також портального цирозу печінки, які у причинному зв`язку зі смерті не знаходяться.

Особливості характеру та локалізації відмічених тілесних ушкоджень виключають можливість утворення їх в умовах падіння на площину з положення стоячи чи сидячи, в тому числі якому могло передувати можливе прискорення тіла (удар або поштовх).

- висновку комісійної судово-медичної експертизи №54 від 02.12.2020 року (а.к.п. 150-158), зі змісту якої у ОСОБА_10 , мались тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникної черепно-мозкової травми з забійною раною правої тім`яної ділянки, крововиливами (не менше 3-х) у м`які покриви в проекції тім`яно-скронево- потиличної ділянок з обох сторін, вдавленим багатоуламковим переломом луски правої тім`яної кістки з поширенням лінійних тріщин на лобну кістку, поодинокими розривами правого листка твердої мозкової оболонки, розривом та обмежено-дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки справа, крововиливом у мозкові шлуночки мозку та забоєм головного мозку.

- висновку (акту) судово-психіатричної експертизи № 290 від 02.06.2020 року (а.к.п. 118-124), згідно якого у ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, мала місце органічна деменція внаслідок нейроінфекції (Р02.8 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), яка позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_8 , на теперішній час, має місце органічна деменція внаслідок нейроінфекції (Р02.8 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду). ОСОБА_8 показане застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

- показаннях експерта ОСОБА_17 , який працює лікарем судовим експертом КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня». Вважає, що відносно ОСОБА_8 не можна застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до медичного закладу з загальним наглядом. ОСОБА_8 є суспільно небезпечним, та підлягає госпіталізації до медичного закладу з посиленим наглядом.

Висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за встановлених та викладених в ухвалі обставин, обґрунтований дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку та які є узгодженими між собою і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту у апеляційній скарзі щодо недопустимості показань свідка ОСОБА_11 , оскільки він є підопічним психоневрологічного інтернату та недієздатною особою, необґрунтованими, з наступних підстав. Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає заборони допиту недієздатної особи як свідка, крім того даний свідок в судовому засіданні суду першої інстанції надавав послідовні, логічні показання, які узгоджуються з іншими показаннями свідків та іншими доказами по справі.

Твердження захисника про те, що палиця, якою були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_10 не оглядалась на наявність на ній відбитків пальців рук і кому вони належать, не спростовує доведеність вини ОСОБА_8 та з врахуванням вищезазначених доказів, не є підставою для скасування рішення суду.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення не встановлено, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2021 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3