Єдиний унікальний номер: 379/1657/18
Провадження № 1-кп/378/3/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище кримінальне провадження № 0000231 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого в Приватному Підприємстві «Монтажна компанія «МЕГАТЕХ», неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта професійно-технічна, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 30.09.2018 приблизно о 23 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на узбіччі дороги навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 , де в цей час між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тривала сварка, вирішивши заступитися за ОСОБА_10 , діючи на ґрунті раптово виниклого неприязного ставлення до ОСОБА_11 , маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, але не маючи наміру на вбивство останнього та не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у виді настання його смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи внаслідок злочинної недбалості, підійшов до ОСОБА_11 та наніс йому один удар долонею правої руки в ліву бокову поверхню голови, в ділянку лівої вушної раковини, від якого останній впав на землю спиною та вдарився потиличною частиною голови, втратив свідомість, після чого був доставлений до відділення інтенсивної терапії КЗТРР «Таращанська ЦРЛ», де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , а саме, в результаті одного удару рукою в ділянку лівої вушної раковини ОСОБА_11 , від якого потерпілий впав на землю та вдарився потиличною частиною голови, останньому спричинені тілесні ушкодження: єдиний масивний крововилив у м`які тканини голови ліворуч об`єднуючий лобну, тім`яну, скроневу та потиличну області лінійний перелом Y-подібної форми кісток склепіння та основи черепу з локалізацією центру його в області потиличної кістки; крововиливи під мозкові оболонки (субдуральна гематома над лівою півкулею головного мозку; субарахноїдальні - в області часток правої півкулі: лобна, тім`яна та зорового бугра; в області часток лівої півкулі: лобна, скронева, тім`яна та потилична); крововиливи в речовину головного мозку (в області правої лобної частки півкулі та зорового бугра; в області часток лівої півкулі: лобна, скронева, тім`яна та потилична); крововиливи у шлуночки головного мозку. Вищевказані тілесні ушкодження утворюють єдиний комплекс відкритої черепно-мозкової травми, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно- наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєнні інкримінованого злочину не визнав, від дачі показань в суді відмовився відповідно до ст. 63 Конституції України.

Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину згідно вироку суду підтверджується дослідженими письмовими доказами та показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 .

Так, свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 суду показали, що осінню 2018 року, коли було вже темно, вони з ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 сиділи в будинку за місцем проживання останнього в с. Велика Вовнянка, всі, крім ОСОБА_12 , вживали горілку, зайшла ОСОБА_17 , яка була з ознаками алкогольного сп`яніння. Між нею та ОСОБА_16 почалась сварка. Вони вийшли на вулицю, а за ними невдовзі і вони, останнім вийшов ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_14 , крім того, показав, що оскільки сварка між ОСОБА_17 та ОСОБА_16 продовжувалась, він відвів від ОСОБА_17 ОСОБА_19 , заспокоючи його. Тоді хтось його вдарив в сторону челюсті з правої сторони, і ОСОБА_20 . Вони обоє впали на трав`яне покриття. ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підійшли до них, чув їх по голосах. Він перший впав, за ним ОСОБА_24 . Він сам піднявся, а ОСОБА_25 залишився лежати, тому він став його одливати водою. Вчотирьох акуратно занесли ОСОБА_19 до будинку 01.10.2018 слідчий за його участю проводив слідчий експеримент. Він детально не розповідав слідчому як все відбувалось.

Свідок ОСОБА_13 , крім того, показав, що коли він вийшов останній з будинку, ОСОБА_17 та ОСОБА_25 були на дорозі, сварились. Коли він вийшов на дорогу, ОСОБА_25 лежав на трав`яному узбіччі біля свого подвір`я. ОСОБА_21 говорив, що і ОСОБА_26 падав. Почали одливати водою ОСОБА_19 , який лежав непритомний. Вони з хлопцями акуратно віднесли його до будинку, де поклали на диван. Він викликав швидку. Між ОСОБА_16 та ОСОБА_15 відносини були добрі.

Свідок ОСОБА_12 крім того, показав, що коли вони (він, ОСОБА_27 і ОСОБА_26 ) вийшли на вулицю, де ОСОБА_17 сперечалась з ОСОБА_16 , і почали їх заспокоювати, він розвернувшись від них, почув, що ОСОБА_17 кричить « ОСОБА_28 », « ОСОБА_28 ». Обернувшись, побачив, що ОСОБА_25 лежить (чи на землі, чи на асфальті не пам`ятає) і ОСОБА_26 лежав, спершись на кущі. Як і хто вдарив ОСОБА_19 , не бачив, чув лише ляск (хлопок). Біля ОСОБА_29 були лише ОСОБА_27 та ОСОБА_30 . Після цього він відливав ОСОБА_19 водою, той щось бурмотав. Коли заносили останнього до будинку, не чув, щоб об щось його вдарили. Між ОСОБА_16 та ОСОБА_15 відносини були нормальні.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що приблизно 2 роки тому, близько 8 години вечора, точної дати та пори року не пам`ятає, хлопці, в тому числі ОСОБА_25 , вивезли її на трасу Ставище-Тараща, залишили її там, і вона мобільний телефон забула в машині ОСОБА_29 Самостійно діставшись до місця проживання останнього в с. Велика Вовнянка, зайшла в його будинок, де він та ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 вживали горілку. Вона попросила віддати телефон. Вони з ОСОБА_16 вийшли на вулицю, за ними хлопці. Коли вийшли до дороги, ОСОБА_25 почав висловлюватися в її адресу нецензурною лайкою, ображати її родину, внаслідок чого між ними виникла сварка, вони з ним почали штовхатись. Давид ОСОБА_21 та ОСОБА_26 почали їх розбороняти. Останній тирмав її. ОСОБА_31 тримав ОСОБА_19 , просив того заспокоїтись. Після того, як хлопці їх відпустили, і вона знаходилась від ОСОБА_29 на відстані витягнутої руки, неочікувано вибіг ОСОБА_32 та вдарив ОСОБА_33 , але чи долонею, чи кулаком, вона не бачила, почула тільки хлопок. Свинаренко Богдан біг за ОСОБА_34 , хотів його притримати, але не встиг. В цей час вона спілкувалась з ОСОБА_35 , ОСОБА_21 стояв біля Щербини Руслана боком. Коли ОСОБА_36 після удару падав, він покотився по ногам ОСОБА_37 і впав на землю. Коли ОСОБА_25 лежав після падіння, ноги його були на асфальті, а голова на землі. Хлопці занесли ОСОБА_19 до будинку, а вона одяг. В момент як заносили у будинок ОСОБА_19 , ні об що його не вдаряли, його занесли та поклали на диван, той відкрив очі, наче щось говорив, і вона пішла додому. Потім до неї приїхали працівники поліції, сестра ОСОБА_29 , мати ОСОБА_38 . ОСОБА_23 пояснював, що хотів її захистити, тому і вдарив ОСОБА_20 ..

Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що 01.10.2018 близько 5 год. 30 хв. сестра повідомила його по мобільному телефону про перебування їх брата ОСОБА_11 в реанімації в районній лікарні, по приїзду куди він дізнався, що брат поступив в медичний заклад з тяжкою черепно-мозковою травмою, від якої він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Свідок ОСОБА_39 суду показала, що восени ввечері 2018 року, дня та місяця не пам`ятає, коли потерпілий ОСОБА_25 , якого було доставлено в лікарню з черепно-мозковою травмою, був ще живий, її було залучено як спеціаліста - судово-медичного експерта, при проведенні слідчого експеременту, що проводився біля будинку потерпілого, при цьому були дівчина і декілька хлопців. Дослідження трупа ОСОБА_29 проводив інший експерт.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доводиться наступними доказами, процесуальними джерелами яких, крім наведених вище показань, є документи, зібрані після внесення 01.10.2018 відомостей до ЄРДР за № 0000455 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, перекваліфікованого згодом на ч. 2 ст. 121 КК України по факту нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_11 тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 127, 128-129):
- протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 117 відносно ОСОБА_6 , згідно якого о 06 год. 30 хв. останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с.153);
- протоколом огляду місця події від 01.10.2018 (10.00- 10.30 год.), відповідно до якого
на місці події по АДРЕСА_2 оглянуто трав`яне узбіччя прожджої частини по ліву сторону від асфальто-бетонного покриття, ширина якого близько 1,5 м, далі розташовані чагарники, трава на місці огляду частково витолочена та має сліди боротьби (т. 1 а.с. 154, 155);
- протоколом огляду від 01.10.2018, під час якого в кабінеті № 27 Таращанського відділення поліції сестра потерпілого ОСОБА_11 . ОСОБА_40 добровільно видала кожану куртку коричневого кольору з плямами бурого кольору, зовні схожих на кров, яку постановою слідчого від 01.10.2018 визнано речовим доказом (т. 1 а. с. 156-157, 158),
-протоколом огляду місця події від 07.10.2018, під час якого в реаніманіційній палаті Таращанської ЦРЛ виявлено труп ОСОБА_11 , голова якого перебинтована. (т. 1 а.с. 175-176);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.10.2018 за участю свідка ОСОБА_12 та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії (на диску) (т. 1 а.с. 169), під час якого останній поруч з будинком АДРЕСА_2 показав та розповів про обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .. Зокрема розповів та показав, де за межами подвір`я відбувся конфлікт між ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , під час якого останній почав її обзивати, наніс їй удар долонею по обличчю (пощочину), після чого вони з ОСОБА_35 їх розбороняли, коли він розвертався, щоб піти, відчув падіння йому на ногу (скользяще). Розвернувшись, побачив, що лежить ОСОБА_25 , ОСОБА_27 допоміг встати ОСОБА_41 , який лежав в кущах, а потім наблизився до ОСОБА_42 .. Після того, як ОСОБА_19 не вдалося привести до свідомості, вони його віднесли до будинку. Чи він впав на асфальт, не зрозумів. Удару він ніякого не чув, але почув як щось дзенькнуло, після того як упав ОСОБА_25 (т. 1 а. с. 167 168, 169);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 02.10.2018 за участю підозрюваного ОСОБА_6 та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії (на карті пам`яті), під час якого підозрюваний в приміщенні Таращанського відділення КОБСМЕ м. Тараща розповів про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 зорема, повідомив, що 30.09.2018 він разом із ОСОБА_43 та ОСОБА_44 , ОСОБА_35 та ОСОБА_16 перебували за місцем проживання останнього, де вживали горілку. В цей час зайшла ОСОБА_17 і попросила ОСОБА_19 віддати мобільний телефон, після чого ОСОБА_25 з нею вийшли з будинку, перемістилися за подвір`я, де почали сваритися. Почувши, що в ході сварки ОСОБА_25 наніс ляпас ОСОБА_17 , він підійшов до ОСОБА_42 .. Далі продемонстрував, за допомогою статиста, як наніс ОСОБА_45 один удар нижньою частиною правої руки в область лівого вуха, після чого останній впав на землю, був непритомний, з лівого вуха текла кров, вони всі почали приводити ОСОБА_19 до тями, він подумав що той п`яний, і вони його занесли до будинку, а згодом викликали швидку. ОСОБА_6 продемонстрував за допомогою статистів, як саме були розташовані учасники події один до одного, та як він наніс удар нижньою частиною долоні в область лівого вуха ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 171-172, 173);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.2018 за участю підозрюваного ОСОБА_6 та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії (на карті пам`яті) (т. 1а. с. 197-198, 199), під час якого на узбіччі навпроти домогосподарства АДРЕСА_2 . Вовнянка підозрюваний ОСОБА_6 показав, що після того, як ОСОБА_17 зайщла до будинку ОСОБА_29 , де вони разом з хлопцями розпивали спиртне, він особисто пиво, ОСОБА_25 вийшов з ОСОБА_17 на вулицю, через хвилин 10 за ними ОСОБА_21 та ОСОБА_26 , а він через хвилин 5 після них вийшов до хвіртки. Почувши удар у виді ляпасу нанесеного ОСОБА_17 , яка почала плакати, він підбіг і долонею правої руки вдарив ОСОБА_19 по лівій щоці, останній упав. Після цього він замітив, що лежить ще й ОСОБА_26 , як той упав, йому невідомо. Він підняв ОСОБА_46 . Хтось побіг за водою, почали приводити у свідомість ОСОБА_19 , який відкрив очі, почав щось нерозбірливо говорити. Оскільки останній був сильно п`яний, вони занесли його до будинку. Коли вносили в будинок, - вдарили його задньою частиною голови об коробку дверей, звук був відчутний, після чого донесли його до дивану та він ще раз вдарився знову потилицею об бильце, крові не бачили;

- висновком № 160 від 08.10.2018 - 12.11.2018, складеним судово-медичним експертом Таращанського МРВ СМЕ ОСОБА_47 за наслідками судово-медичного дослідження трупа (з дослідженням медкарти стаціонарного хворого ОСОБА_11 , судово-гістологічного дослідження № 1381 від 08.11.2018), відповідно до якого: смерть ОСОБА_11 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа та забоєм головного мозку (стан після трепанації черепа 01.10.2018); при досліджені трупа було виявлено: перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив під оболонки головного мозку, забій головного мозку; черепно- мозкова травма, що потягла за собою смерть ОСОБА_11 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент її спричинення ( т. 2. а.с. 228-229);

- висновком № 237 Д від 13.11.2018 - 15.11.2018, складеного вищевказаним експертом за наслідками судово-медичної експертизи, проведеної на підставі ухвали сдідчого судді Таращанського районного суду від 10.10.2018 (т. 1 а.с. 182-183), (за матеріалами кримінальної справи, результатами первинного судово-медичного дослідження трупа, викладених у вищевказаному висновку експертного дослідження трупа № 160), відповідно до якого: смерть ОСОБА_11 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа та забоєм головного мозку (стан після трепанації черепа 01.10.2018); при дослідженні трупа було виявлено: перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив під оболонки головного мозку, забій головного мозку; черепно-мозкова травма, що потягла за собою смерть ОСОБА_11 , має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент її спричинення (т. 1. а.с. 184);
- висновком № 141/К від 04.12.2018 - 30.05.2019 за результатами комісійної судово-медичної експрертизи (т. 3 а. с. 1- 19), проведеної на підставі ухвали сдідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 27.11.2018 за клопотання захисника ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 235-236) експертамисудово-медичної експертної комісії у складі: голови комісії ОСОБА_48 начальника КЗКОР «КОБСМЕ», лікаря судово-медичного експерта вищої кваліфікаційної категорії, членів комісії ОСОБА_49 заступника начальника КЗКОР «КОБСМЕ» з експертної роботи, лікаря судово-медичного експерта вищої кваліфікаційної категорії, доповідача по справі ОСОБА_50 завідуючого відділом комісійних судово-медичних експертиз КЗКОР «КОБСМЕ», лікаря судово-медичного експерта вищої кваліфікаційної категорії, з дослідженням наданих експертам для проведення експертизи медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_11 із Таращанської ЦРЛ, карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_11 , двох рентгенологічних знімків; матеріалів кримінального провадження, даних попередніх вищевказаних експертиз (висновку експерта № 160 від 08.10.2018 -12.11.2018, висновку експерта № 237-Д від 13.11.2018 - 15.11.2018 та висновку експертного дослідження № 1381 від 18.10.2018 -30.10.2018,проведеного судово-медичним експертом гістологом КЗКОР «КОБСМЕ» ОСОБА_51 ),
відповідно до якого:
смерть ОСОБА_11 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливів під мозкові оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, що підтверджується виявленими тілесними ушкодженнями, зазначеними у підпункті А) пункту № 2 даних «Підсумків», результатами гістологічного дослідження і даними наданої медичної документації (медична карта стаціонарного хворого № 03632/137 із Таращанської ЦРЛ (п. 1, 23);

при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 («Висновок експерта» № 160) були виявлені прижиттєві тілесні ушкодження в області голови (п. 2,...):

А) - єдиний масивний крововилив у м`які тканини голови ліворуч об`єднуючий лобну, тім`яну, скроневу та потиличну області (віддиференціювати характер їх, а саме на травматичні та нетравматичні не уявляється можливим, при цьому враховуючи рентгенологічні дані про збільшення об`єму м`яких тканин у верхньо-потиличній області голови, слід вважати, що травматичний контакт відбувся саме потиличною областю голови);

-лінійний перелом Y-подібної форми кісток склепіння та основи черепу з локалізацією центру його в області потиличної кістки;

-крововиливи під мозкові оболонки (субдуральна гематома над лівою півкулею головного мозку об`ємом ~ 180 см3 - за клінічними даними; субарахноїдальні - в області часток правої півкулі: лобна, тім`яна та зорового бугра; в області часток лівої півкулі: лобна, скронева, тім`яна та потилична);

-крововиливи в речовину головного мозку (в області правої лобної частки півкулі та зорового бугра; в області часток лівої півкулі: лобна, скронева, тім`яна та потилична);

-крововиливи у шлуночки головного мозку;

Б) сліди проведення медичних втручань: операція 01.10.18року - накладення фрезевих отворів з обох боків, видалення субдуральної гематоми зліва;

вищевказані тілесні ушкодження, зазначені у підпункті А), оцінюються у сукупності, тому що вони утворюють єдиний комплекс відкритої черепно-мозкової травми, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і перебувають в прямому причинно- наслідковому зв`язку з настанням смерті;

дана відкрита черепно-мозкова травма має ознаки інерційної (травма прискорення) травми, яка в даному конкретному випадку утворилась за «ударно-протиударним» механізмом, а саме при падінні тіла з вертикального або близько до вертикального положення та контактом голови з тупим предметом, який має переважаючу травмуючу поверхню. В даному конкретному випадку такий один травматичний контакт відбувся потиличною областю голови дещо зліва (в місці проекції лінійного перелому потиличної кістки, де вбачається збільшення об`єму м`яких тканин у верхньо-потиличній області голови) та мав направлення травмуючої дії ззаду наперед дещо зліва направо;

відкрита черепно-мозкова травма утворилась від травмуючої дії удару (п. 3);

виявлені тілесні ушкодження могли утворитися, як внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту на ґрунтову поверхню вкриту травою так і внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту на поверхню вкриту асфальтобетоном (п. 4, 5);

виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися в результаті удару рукою та внаслідок удару нижньою частиною долоні руки людини (п. 6, 7);

травмуючи властивості предмету не відобразились в місці його контакту (п. 9);

ОСОБА_11 міг отримати черепно-мозкову травму при співударянні з контактуючим предметом, іншим чим рука людини (п.11);

виявлена черепно-мозкова травма у ОСОБА_11 не могла виникнути від удару об виступаючі частини дерев`яної дверної коробки (дерев`яних дверей) (п. 12);

давність заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 відповідає даті його поступлення у медичний заклад (Таращанська ЦРЛ) (п.16);

враховуючи характер та об`єм черепно-мозкової травми, можливо сказати, що наявність будь-яких захворювань у потерпілого та його сильне алкогольне сп`яніння не могли вплинути на настання смерті (п. 18, 19);

враховуючи характер та об`єм черепно-мозкової травми, не виключається можливість того, що міг ОСОБА_11 після отримання черепно-мозкової травми прийти до свідомості і певний проміжок часу мати здатність до активних дій (ходити, розмовляти) у так званий «світлий проміжок часу», але це уявляється мало ймовірним (п. 20) (т. 3 а.с. 1-19).

За клопотанням прокурора, з метою усунення виявлених ним суперечностей, які на його думку містяться у вказаному висновку комісійної судово-медичної експертизи, судом у порядку ст. 356 КПК України у судовому засіданні 11.06.2021 року допитано експертів ОСОБА_52 та ОСОБА_53 .
Експерт Таращанського міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_54 суду показав, що ним за направленням слідчого Таращанського відділення поліції було проведено дослідження трупу ОСОБА_11 08.10.2018, потім були проведені експертизи за ухвалами слідчого судді Зінкіна № 237Д від 13.11.2018, № 256Д від 20.11.2018. Причиною смерті потерпілого була відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа і струсом головного мозку. ОСОБА_27 наніс удар ОСОБА_45 кулаком в область скулової кістки, внаслідок чого останній втратив свідомість ще до того, як впав на землю. Найбільш виражене пошкодження було у висок. Скоріш за все удар був нанесений біля вуха - за вухом. Коли був ще живий ОСОБА_11 , всі свідки показували, що останнього підтримали, коли він падав після нанесення йому обвинуваченим удару.
Експерт - доповідач по справі при проведенні комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_55 завідуючий відділом комісійних судово-медичних експертиз КЗКОР «КОБСМЕ» в суді показав, що для дачі відповідей на поставлені питання в розпорядженні експертів комісійної експертизи було достатньо матеріалів, що досліджувались, зокрема, медична карта стаціонарного хворого; карта амбулаторного хворого, матеріали кримінального провадження, були вивчено дані попередніх вищевказаних експертиз (за висновком експерта № 160 від 08.10.2018 за результатами дослідження трупа, висновок експерта № 237-Д від 13.11.2018, висновок експертного дослідження № 1381 від 18.10.2018 судово-медичного експерта гістолога, та крім того, були досліджені два рентгенівських знімки, яких не було надано для проведення експертизи експерту ОСОБА_56 , та які в більш повній мірі дали можливість їм (експертам) визначити механізм спричинення черепно-мозкової травми ОСОБА_11 , місце контаку при співударянні з контактуючим предметом, оскільки останнього було відразу прооперовано, і після операції без таких ренгензнімків важко було визначити точки контакту. . Вказані матеріали в повній мірі дали можливість прийти до висновків, викладених у висновку експертизи №141/К та дати відповіді на всі поставлені перед експертами питання.

Вищевказаний висновок комісійної експертизи суд вважає належним та допустимим доказом , оскільки така експертиза проведена у встановленому порядку за ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду від 27.11.2018 за клопотанням захисника (т. 2 а.с. 235-236);, на підставі вищевказаних медичних документів, (медичних карт, рентгенівських знімків), які перебували у володінні та розпорядженні КЗ ТРР «Таращанська ЦРЛ», доступ до яких надано захиснику ухвалою слідчого судді вказаного суду від 27.12.2018 (т. 2 а.с. 242-243); вказаний висновок відповідає вимогам ст.102 КПК України, якими визначено структуру та зміст висновку експерта.; результати даної експертизи відповідають вимогам п.п.3.1-3.9 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та науково-медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України №53/5 від 08.10.1998.
Прокурором не наведено підстави, з яких прокурор вважає необґрунтованим висновок комісійної судово-медичної експертизи.
Фактичні дані, що містяться у вищевказаних джерелах доказів узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , отримано в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПКє доказами у кримінальному провадженні.
Сторона обвинувачення посилається в якості доказів, що підтверджують вину ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на висновки судово-медичного експерта № 256 д від 20.11.2018 (т. 1 а. с. 196),та № 237 Д від 15.11.2018 (т. 1 а. с. 184),на протоколи слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 та на протокол слідчого експеременту за участю свідка ОСОБА_14 ..
Відповідно до протоколу слідчого експеритенту за участю свідка ОСОБА_10 від 01.10.2018 та переглянутого у судовому засіданні відеозапису вказаної слідчої дії (на диску) (т. 1 а.с. 163-164, т. 2 а.с. 173), остання на узбіччі навпроти домогосподарства АДРЕСА_2 . Вовнянка на пропозицію слідчого показати за участю статистів, як стояли учасники події та як було нанесено удар ОСОБА_11 , показала, що ОСОБА_21 стояв боком вже до ОСОБА_29 , ОСОБА_26 поряд з нею, далі показує, що ОСОБА_27 удар наніс потерпілому лівою рукою удар по правій щоці. Після того як слідчий просить ОСОБА_10 заспокоїтись та нагадав, що вона розповідала про нанесення удару правою рукою в ліву щоку, статист також щось підказує, на що слідчий тому зробив зауваження, - ОСОБА_10 показує, що удар було нанесено ОСОБА_45 правою рукою по лівій щоці, зазначає, що як саме (ладонею чи кулаком) не бачила, та вона почула сильний хлопок, після якого ОСОБА_25 почав падати і вона із ОСОБА_44 притримали його та акуратно положили на землю - на трав`яне покриття.

Відповідно до протоколу слідчого експеритенту за участю свідка ОСОБА_10 від 16.11.2018 та переглянутого у судовому засіданні відеозапису вказаної слідчої дії (на карті пам`яті) (т. 1а.с. 191-192, 193) остання в приміщенні Таращанського відділення КОБСМЕ м. Тараща на пропозицію слідчого продемонструвати за участю статистів, як стояли учасники події та як було нанесено удар ОСОБА_11 , показала, що ОСОБА_21 стояв боком до ОСОБА_29 , ОСОБА_26 поряд з нею, далі показує за допомогою статиста, як ОСОБА_27 наніс потерпілому один удар правою рукою в ліву частину голови, зазначивши, що вона почула сильний хлопок, і після якого ОСОБА_25 почав падати і вона із ОСОБА_44 злегка притримали ОСОБА_19 , проте, той упав на землю (на трав`яне покриття).

Суд не приймає як допустимі докази вказані протоколи слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 , оскільки під час проведення першого із них 01.10.2018 слідчий та статист фактично підказали ОСОБА_10 , як і куди було нанесено удар обвинуваченим потерпілому ОСОБА_11 , а показання ОСОБА_10 , дані нею під час вказаних слідчих експериментів в тій частині, що під час падіння ОСОБА_11 вони з ОСОБА_44 його притримали, в судовому засіданні не підтвердили ні сама ОСОБА_10 , ні свідок ОСОБА_12 .. Також останній не підтвердив цього і під час слідчого експерименту за його участі . Зокрема, відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 01.10.2018 за участю свідка ОСОБА_12 останній показав, що не бачив, як і хто вдарив ОСОБА_19 , лише відчув, коли повернувся йти, як позаду нього хтось впав, скользнувши по задній частині його ноги, після чого відразу почув якийсь звук-удар, можливо об землю, повернувшись, побачив на землі ОСОБА_19 (т. 1 а. с. 167-168, 169).В судовому засіданні ОСОБА_12 показав, що коли він розвернувся від ОСОБА_29 , почув крики ОСОБА_17 «Руслан», « ОСОБА_28 », після чого, обернувшись, побачив, що ОСОБА_25 лежить (чи на землі, чи на асфальті не пам`ятає). Як і хто вдарив ОСОБА_19 , не бачив, чув лише ляск (хлопок).

З урахуванням визнання недопустимим доказом вищевказаних протоколів слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 (в т. ч., від 16.11.2018), суд не приймає як доказ на підтвердження винуваності обвинуваченого в скоєнні інкримінованого злочину висновок № 256 д від 20.11.2018 (т. 1 а. с. 196), складений за результатами судово-медичної експертизи експертом Таращанського МРВ СМЕ ОСОБА_47 , відповідно до якого вищеописаніушкодження, спричинені ОСОБА_11 , утворилися від дії тупого предмета (предметів), могли утворитися від удару рукою людини, як вказала ОСОБА_10 на слідчому експерименті від 16.11.2018 р.

Також до висновку № 160, складеного вказаним експертом за наслідками судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 228-229) та висновку даного експерта № 237 Д від 15.11.2018, складеного за результатами судово-медичної експертизи (т. 1 а.с. 184), в частині висновку щодо механізму спричинення ОСОБА_11 черепно-мозкової травми, зокрема, щодо того, що вищеописані ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів), могли утворитися від удару рукою людини, зокрема, від удару рукою людини, як вказав підозрюваний ОСОБА_57 на слідчому експерименті 02.10.2018, і вищеописані ушкодження не могли утворитися внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту на поверхню, вкриту асфальтобетоном, - суд відноситься критично, не бере їх до уваги, оскільки такі висновки спростовуються вищевказаним висновком комісійної судово-медичної експрертизи, який судом визнаний належним та допустимим з вищенаведених мотивів.
В іншій частині суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про недопустимість висновку № 160 від 12.11.2018 за наслідками судово-медичного дослідження трупа та висновку судово-медичного експерта № 237 д від 15.11.2018 з посиланням на те, щопід час їх проведення використовувалися дані історії хвороби потерпілого ОСОБА_11 , що були отримані без ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів у порядку статей 159, 162 КПК, та дані протоколу огляду місця події від 07.10.2018, що був складений з порушенням вимог ст. 238 КПК України, з огляду на наступне.

Захисник просить визнати недопустимим доказом зазначений протокол огляду місця події від 07.10.2018, складений слідчим в реанімаційній палаті КЗ «Таращанська ЦРЛ», посилаючись на те, що одночасно з оглядом місця події було здійснено огляд трупа, і всупереч ч. 1 ст. 238 КПК України огляд було проведено без участі судово- медичного експерта. Суд не вбачає підстав для визнання даного протоколу огляду недопустимим, оскільки вказаним оглядом фактично зафіксовано лише виявлення у вищевказаній палаті трупа ОСОБА_11 , що викладено в самому протоколі, і саме в цій частині суд посилається на вказаний протокол огляду, як на доказ, що визнаний судом допустимим, і відсутність відеозапису вказаної слідчої дії та невідкриття її стороні захисту, не впливає на допустимість вказаного протоколу.

Згідно з положеннями ст. 159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

За змістом закону сторона має звернутися з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, якщо особа, у володіння якої знаходяться такі речі і документи, не надала такого доступу добровільно. Оскільки потерпілий ОСОБА_11 помер, потерпілий по справі ОСОБА_9 під час судового слідства та при розгляді справи не висловлював заперечень щодо використання по справі як доказів документів, що містять дані історії хвороби потерпілого ОСОБА_11 (довідку за №1455 від 01.10.2018, медичну карту стаціонарного хворого ), а лікарня добровільно погодилася передати вказані документи для проведення експертизи, у слідчого не було підстав звертатися до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Фактично і комісійна судово-медична експертиза проведена з використанням даних, зазначених у висновку № 160 від 12.11.2018 за наслідками судово-медичного дослідження трупа (т. 3 а. с. 13) та висновку судово-медичного експерта № 237 д від 15.11.2018 (т. 3. а. с. 15).
В доводах прокурора про недопустимість висновку комісійної судово-медичної експертизи висловлена лише незгода з оцінкою вказаного висновку, при цьому не наведено жодних переконливих доводів на спростування висновків комісійної судово-медичної експертизи.
Суд приймає до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи № 141-к, виходячи з його належного мотивування, кількісного складу комісії експертів (3 особи), їх спеціалізації (лікарі судово-медичні експерти), що свідчить про повний, всебічний та обєктивний підхід при проведенні експертиз. Крім того, висновки даної експертизи належним чином та повно вмотивовані, базуються на наданих експертам матеріалах справи, даних попередніх експертиз, рентгенологічних знімках, медичній документації, гістологічному архіві трупа ОСОБА_11 .
Так, з вищевказаного висновку № 141/К за результатами комісійної судово-медичної експрертизи (п. Б) вбачається, що дана відкрита черепно-мозкова травма має ознаки інерційної (травма прискорення) травми, яка в даному конкретному випадку утворилась за «ударно-протиударним» механізмом, а саме при падінні тіла з вертикального або близько до вертикального положення та контактом голови з тупим предметом, який має переважаючу травмуючу поверхню. В даному конкретному випадку такий один травматичний контакт відбувся потиличною областю голови дещо зліва (в місці проекції лінійного перелому потиличної кістки, де вбачається збільшення об`єму м`яких тканин у верхньо-потиличній області голови) та мав направлення травмуючої дії ззаду наперед дещо зліва направо (т. 3 а. с. 18).

При цьому експерти, що проводили комісійну судово-медичну експертизу зазначили (в п. Б), щотакий висновок підтверджується наявністю виявлених тілесних ушкоджень в області голови при внутрішньому дослідженні з урахуванням їх локалізації та характеру, а саме: лінійний перелом Y- подібної форми кісток черепу - зона удару, одностороння (зліва) локалізація субдуральної гематоми, локалізація субарахноїдальних крововиливів одночасно, як в зоні удару так і в протиударній зоні, поверхневе розташування зон крововиливів у речовину головного мозку з локалізацією їх переважно по полюсах часток з співпаданням із локалізацією субарахноїдальних крововиливів - переважно в зоні протиудару, а саме лобні частки півкуль, правий зоровий бугор; даний висновок також підтверджується відсутністю будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень (т. 3 а. с. 19).

Крім того, експерт Таращанського міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_54 , підтримавши свої вищевкані висновки № 237 Д від 15.11.2018 та №256 Д від 20.11.2018 щодо механізму спричинення ОСОБА_11 черепно-мозкової травми, в судовому засіданні показав, що під час слідчих експериментів, коли був ще живий ОСОБА_11 , всі свідки показували, що останнього підтримали, коли він падав після нанесення йому обвинуваченим удару.
Проте, з досліджених судом вищевказних протоколів слідчих експериментів за участю свідків вбачається, що лише свідок ОСОБА_10 під час проведення за її участю слідчого експерименту 01.10.2018 та 16.11.2018 показувала, що коли після нанесення ОСОБА_15 одного удар ОСОБА_58 рукою (як їй здалось по щоці), останній почав падати, вона із ОСОБА_44 злегка притримали його перед тим, як той упав на землю (трав`яне покриття). Як зазначено вище, вказаного факту ОСОБА_10 в судовому засіданні не підтвердила, не підтвердив цього і свідок ОСОБА_59 ..

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого злочину прокурор також посилається як на доказ на дані протоколу проведення слідчого експерименту від 01.10.2018 за участю свідка ОСОБА_14 (т. 1 а. с. 164-165), під час якого останній поруч з будинком АДРЕСА_2 . Вовнянка розповів про обставини конфлікту, показання щодо якого аналогічні його показанням в суді. Проте, суд критично відноситься до протоколу вказаного слідчого експерименту, оскільки відеозапис вказаної слідчої дії на диску (т. 1 а.с. 166), приєднаний у судовому засіданні Таращанським судом, не відтворюється, а в паперовому носії вищевказаного протоколу взагалі не описано як саме ОСОБА_14 продемонстрував (за допомогою статистів) розташування учасників на місці події та куди і кому нанесені удари.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про недопустимість як доказу протоколу вказаного слідчого експерименту відповідно до положень статей 86, 87 КПК України.

Разом з тим, встановлені судом фактичні обставини вчинення обвинуваченим злочину за обставин, викладених у вироку, повністю підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , іншими дослідженими судом вищевказаними письмовими доказами, що визнані судом належними і допустимими.

Твердження обвинуваченого, висловлене в дебатах, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому, не відповідає фактичним обставинам, та є обраною ним формою захисту.
В той же час, сторона обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 дійшла неправильного висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого саме ч. 2 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть ОСОБА_11 ..
Суд, встановивши, що саме ОСОБА_6 вдарив в голову потерпілого долонею правої руки, від чого той впав та отримав тілесні ушкодження, які є у причинному звязку із смертю потерпілого, ретельно дослідивши висновок комісійної судово-медичної експертизи, з кваліфікацією дій обвинуваченого не погоджується, вважаючи, що умислу у обвинуваченого на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_11 не було, оскільки, завдаючи потерпілому вищевказаний удар, ОСОБА_6 не передбачав спричинення потерпілому вищевказаних тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити.
Такий висновок суду ґрунтується, як на фактичних обставинах, встановлених при розгляді справи, так і на приписах пункту 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 N 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», де зазначено, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 КК України або 128 КК України.
Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Стороною обвинувачення доказів про наявність будь-якого умислу у обвинуваченого на заподіяння смерті ОСОБА_11 суду не надано. Як вбачається з показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , даних протоколів проведення слідчих експерементів від 02.10.2018, 21.11.2018 за участю ОСОБА_6 , останній наніс один удар в область лівого вуха потерпілому, від чого той впав.
За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) з обєктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК).
Розмежування складів злочинів за ч. 2 ст. 121 КК України та ст. 119 КК України здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.
Специфіка вбивства з необережності полягає в його субєктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Суд, досліджуючи у сукупності обставини події вважає, що в діях ОСОБА_6 є саме злочинна недбалість, яка виразилася у тому, що останній не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був й міг їх передбачити. За своїм психологічним станом ОСОБА_6 розумів, що його протиправна дія могла мати наслідки, проте не передбачав, хоча міг і повинен був це зробити, що подальший розвиток подій призведе до загибелі потерпілого.
У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 (п. 65) ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Підстав вважати поза розумним сумнівом, що нанесений обвинуваченим ОСОБА_11 удар призвів до заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, немає.
Натомість докази у кримінальному провадженні дають підстави для висновку, що тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть ОСОБА_11 було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в ділянку голови потерпілого, а результатом падіння з прискоренням та послідуючого удару об тверду поверхню.
Підсумовуючи досліджені та проаналізовані у сукупності докази, надані стороною обвинувачення, щодо вини обвинуваченого в скоєнні злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, суд приходить до висновку, що надані суду докази обвинувачення не можуть вважатися такими, що доводять вину обвинуваченого у інкримінованому йому злочині поза розумним сумнівом.
Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Тому, враховуючи викладене, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши усі доводи учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_27 , завдаючи удар потерпілому в ліве вухо, не передбачав таких наслідків у виді настання смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діяв не умисно, а з необережності, а тому вважає невірною кваліфікацію за ч. 2 ст. 121 КК України, та дії обвинуваченого відповідно до вимог ч.3 ст. 337 КПК України необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.
Та обставина, що смерть ОСОБА_11 настала через сім днів після заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, правового значення не має і не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого як вбивства, вчиненого через необережність, за ч.1 ст. 119 КК України.
Змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, суд виходить з того, що санкція ч. 1 ст. 119 КК України передбачає більш м`яке покарання, ніж санкція ч. 2 ст. 121 КК України, внаслідок чого при перекваліфікації дій обвинуваченого його право на захист не порушується.
Щодо твердження захисника про недопустимість як доказу протоколу № 117 медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_6 від 01.10.2018 року, згідно якого останній о 06 год. 30 хв. 01.10.2018 знаходився у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а. с. 153 ), з посиланням на те, що вказаний пртокол складенний до моменту внесення відомостей до ЄРДР - суд, враховуючи показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо спільного вживання з обвинуваченим спиртного (горілки) - відхиляє такі доводи захисника.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу останнього, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставини, що обтяжує йому покарання.
Судом враховується те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, вину в його скоєнні не визнає. Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він на час скоєння кримінального правопорушення працював водієм в ТОВ «АГРО-РОСЬ» в м. Києві (т. 1 а.с.151), на даний час працює в Приватному Підприємстві «Монтажна компанія «МЕГАТЕХ» монтажником зовнішніх трубопроводів, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно (т. 1 а. с. 146, т. 3 а.с. 177), згідно довідок поліклініки „Таращанська ЦРЛ на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (т. 1 а. с. 149, 150), раніше не судимий (т. 1 а. с. 152), відповідно до висновку органу пробації (т. 2 а.с. 116 -119) з урахуванням середнього рівня ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення його виправлення можливе без позбавлення волі на певний строк.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України відсутні.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи у сукупності відповідно до п. 3. ч.1 ст. 65 КК України зазначені вище обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, обставини та мотиви його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, дані про його особу, беручи до уваги тяжкість наслідків від скоєного - смерть потерпілого ОСОБА_11 , враховуючи відсутність каяття у вчиненому, суд вважає, що міру покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним у вчиненні злочину у вигляді обмеження волі в межах санкції частини статті обвинувачення, в якому його визнано винуватим, з дотриманням вимог ст. 50 КК України щодо досягнення законодавчо визначеної мети покарання, керуючись принципом індивідуалізації та справедливості покарання.
Підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки звільнення його у даному випадку від відбування покарання з випробуванням не буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого.
Речові докази: шкіряну куртку та спортивні штани слід знищити відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Згідно протоколу затримання від 01.10.2018 ОСОБА_6 було затримано 01.10.2018 о 9 год(т. 1 а.с. 134-138). 03.10.2018 його було звільнено з ІТТ (т. 2 а.с. 47 зв.). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення (з 01.10.2018 по 03.10.2018) 2 дні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі (2 х 2).

Ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту троком на 60 днів, ухвалою вказаного слідчого судді від 29.11.2018 ОСОБА_6 було продовжено строк вказаного запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 02.01.2019 (т.1 а.с. 209-210), після чого прокурором окремого клопотання щодо запобіжного заходу обвинуваченому не заявлялось.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення (з 01.10.2018 по 03.10.2018 - 2 дні) з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням обмеження волі 4 (чотири) дня.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 03.10.2018 на речовий доказ коричневу кожану куртку, та знищити вказаний речовий доказ, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів у відділенні поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 03.10.2018 на речовий доказ спортивні штани із плямами бурого кольору та знищити вказаний речовий доказ, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів у відділенні поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1