Справа № 128/1685/18
ВИРОК
Іменем України
05 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці об`єднане кримінальне провадження по обвинувальному акту № 000184 та по обвинувальному акту № 0003591 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

25.03.2005 року апеляційним судом Вінницької області за ч.4 ст. 187 КК України до 9-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна;

20.10.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнений умовно достроково 22.01.2018 року на залишок невідбутого строку покарання 1 рік 2 місяці;

27.01.2021 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі

за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17.02.2018 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та метою, спрямованою на незаконне збагачення за рахунок чужої власності, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає та він не буде помічений іншими особами, підбурюваний жагою до легкої наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прийшов до території складу паливно - мастильних матеріалів ПП «Агрофірма «Батьківщина», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де пошкодивши паркан, проник у середину. Перебуваючи на території складу паливно-мастильних матеріалів, ОСОБА_5 , за допомогою заздалегідь заготовлених рожкових ключів, ослабив флянц бочки з дизельним паливом, звідки почав зціджувати дизельне пальне, яке він поміщав до поліпропіленових каністр, які знайшов на території складу.

Таким способом ОСОБА_5 викрав 260 літрів дизельного пального, вартість якого згідно висновку експерта № 1411/18-21 від 27.02.2018 року становить 7209, 80 грн.

Після цього, ОСОБА_5 , місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ПП «Агрофірма «Батьківщина» матеріальної шкоди в розмірі 7209, 80 грн.

Крім того, приблизно 09.09.2018 року, о 06 год. 35 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , помітив раніше знайому йому ОСОБА_6 .

У цей час, у ОСОБА_5 виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 , реалізовуючи який, діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливими мотивом та метою, ОСОБА_5 , наблизився до ОСОБА_6 , спровокував із нею словесний конфлікт, під час якого висловив потерпілій погрозу побити її, тобто застосувати фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, після чого облив ОСОБА_6 водою із пластикового стаканчика, який ОСОБА_5 тримав у руках, а далі відкрито, незважаючи на зауваження потерпілої, заволодів майном останньої, а саме: своїми руками витягнув із лівої кишені кофти, в яку була одягнута ОСОБА_6 , належний останній мобільний телефон торгової марки «Samsung J3» із чохлом, загальна вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 5177/18-21 від 11.10.2018 року станом на момент злочину становить 3678,40 грн.

Після цього ОСОБА_5 разом із викраденим з місця вчиненого злочину зник, викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3678,40 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих злочинах визнав повністю, пояснивши, що, після звільнення з місць позбавлення волі по умовно достроковому звільненні, він проживав в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області і бачив на території ПП «Агрофірма «Батьківщина»» склади з пальним. Так як роботи у нього не було, він вирішив викрасти пальне, з метою його реалізації. Він відігнув ключем прути в паркані та потрапив на територію складу, де взяв каністру і переніс дизельне пальне собі додому. На другий день приїхали працівники поліції і вилучили все викрадене. Він вибачився перед потерпілим за скоєне.

Також пояснив, що в 2018 році він співмешкав з громадянкою ОСОБА_6 , яка без його відома взяла кредит на купівлю мобільного телефона та зазначила його поручителем. Будучи незгодним з цим, він пішов до місця роботи ОСОБА_7 , дочекавшись її, почав розмову. Будучи розлюченим поведінкою співмешканки, він вилив на неї воду, яка була в нього в пляшці, зі стаканчика, що був в іншій руці, а потім витягнув з лівої кишені кофти ОСОБА_6 мобільний телефон, який забрав собі, маючи намір повернути його в той магазин, де вона його купувала. Однак, на слідуючий день до нього приїхали працівники поліції, яким він і видав даний мобільний телефон. Про скоєне він жалкує та просить суд його суворо не карати.

Представник потерпілого ПП «Агрофірма «Батьківщина»», директор підприємства ОСОБА_8 , суду показав, що завідуючий складом підприємства повідомив йому, що з бочок викрали 260 літрів пального. Він сам бачив, що паркан був відігнутий і зникли каністри, які стояли на території підприємства. Оскільки викрадене було вилучено в обвинуваченого і воно майже все повернуто, то на даний час він не має ніяких претензій до обвинуваченого і просить його покарати на розсуд суду.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу, доказів на підтвердження процесуальних витрат та речових доказів і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати: за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення; за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, що відповідно до ст. 12 КК України вони відносяться до категорії тяжких, особу винного, те що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив злочини в період умовно дострокового звільнення; посередньо характеризується за місцем проживання; на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Згідно повідомлення КЗ «ВОПЛ ім. акад. О.І. Ющенка» від 11.01.2019 року, ОСОБА_5 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація з 17.09.1999 року по 12.10.1999 року з діагнозом: олігофренія, сападія помірно вираженої дебільності з емоційно вольовою нестійкістю; анозогностичний тип внутрішньої картини хвороби, дезорганізована пристосувальна поведінка, адаптивні ресурси особистості на низькому рівні; на обліку не перебуває. Згідно висновку судово - психіатричного експерта №25 від 04.03.2019 року на момент скоєння злочину (09.09.2018 року), ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на дату проведення експертизи ОСОБА_5 повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на психічні розлади не страждав, його інтелектуальний розвиток відповідає показникам межової вікової норми, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Також, суд враховує думку потерпілих щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої вони покладаються на розсуд суду та відсутність будь яких претензій до останнього.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: добровільне відшкодування завданих збитків та активне сприяння в розкритті злочинів.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Сукупність даних про обставини вчинення злочинів та особу винної дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише при ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави процесуальні витрати за проведення судово товарознавчих експертиз.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2018 року накладено арешт на майно, вилучене під час огляду 09.09.2018 року, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung J3».

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 370, 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 х (трьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 х (чотирьох) років 6 ти (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України міру покарання ОСОБА_5 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 - х (чотирьох) років 6 ти (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.01.2021 року покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Згідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2015 року та остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати частину відбутого покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.01.2021 року - з 22.06.2021 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку з 05.07.2021 року.

Речові докази:

дизельне пальне, яке містилось у каністрах різних об`ємів та металевій бочці об`ємом 200 літрів, що передано на зберігання ОСОБА_9 залишити в останнього;

кросівки, в які був взутий ОСОБА_5 на момент вчинення злочину, що згідно квитанції № 49-18 18.07.2018 року передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області - повернути ОСОБА_5 ;

мобільний телефон торгової марки «Samsung J3» із чохлом торгової марки «Nillkin», чорного кольору, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Київського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово товарознавчих експертиз в розмірі 715 гривень.

Зняти арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2018 року на майно, вилучене під час огляду 09.09.2018 року, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung J3».
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1