Дата документу 09.03.2021
Справа № 334/1659/21
Провадження № 1-кс/334/507/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя, у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5
адвоката - ОСОБА_6

розглянув клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000287 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, українця, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 КК України, раніше не судимий

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2021 року приблизно о 02 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження захисної металевої решітки та зламу навісного замка дверей проник до підвального приміщення вказаного будинку, та переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножівки обрізав з метою подальшого викрадення кабель телефонного зв`язку марки ТПП 20х2х0,4 довжиною 16,8 метри, вартістю 667,03 грн., який на праві власності належать ПАТ «Укртелеком».
Після чого, ОСОБА_5 скрутив вказаний кабель телефонного зв`язку, з метою подальшого викрадення, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий мешканцем вказаного будинку на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Дніпропетровськ, громадянин України, має повну середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, який має на утриманні одну малолітню дитину 2019 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, однак відносно якого:

- 26.06.2018 року Мелітопольською місцевою прокуратурою Запорізької області було направлено обвинувальний акт за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185; ч.2 ст.185 КК України до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області для розгляду по суті.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

протоколом огляду місця події від 07.03.2021

протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

протоколом затримання ОСОБА_5 від 07.03.2021;

повідомленням про підозру ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 :
- може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду;
- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінальних проваджень, а саме кримінальне правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства, про що свідчить той факт, що підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти власності, а також встановлено, що у Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області перебувають на розгляді кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_5 проти власності. Також, ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, офіційно не працевлаштований, не має зареєстрованого місця мешкання у м. Запоріжжя, що свідчить про те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинений злочин.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що перебування підозрюваного поза межами місця позбавлення волі, негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідка, а саме ОСОБА_8 , який мешкає у будинку, де було вчинено останнім кримінальне правопорушення, що провокуватиме у нього бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з його боку, або відчуваючи до підозрюваного співчуття. Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, а також виду і розміру завданої шкоди тощо.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, та не зважаючи на той факт, що останній офіційно перебуває у шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, не доклав зусиль для пошуку роботи, а вчиняє кримінальні правопорушення з метою корисної наживи.

Підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, що свідчить про неможливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України, а інші особи не виявляють такого бажання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, житла, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, розуміючи, що відносно нього в органах досудового розслідування наявні інші кримінальні провадження та усвідомлюючи невідворотність покарання, може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності.
- особи, які заслуговують на довіру та поручаться за виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні.
Зазначені вище факти свідчать про реальне та фактичне існування наведених ризиків а також неможливість запобігання вказаним ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

ОСОБА_5 свою провину визнав повністю, зазначив, що він шкодує про скоєне, просить суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
Захисник у судовому засіданні зазначив, що він не погоджується з стороною обвинувачення, ризики вказані слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу не обґрунтовані. Просив суд, при винесення рішення, врахувати особу підозрюваного, який має малолітню дитину, щиро кається.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити слідчому та прокурору у задоволенні клопотання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Однак, в матеріалах провадження, наданих суду, не достатньо доказів, які б давали підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 п.1,3,5 ст. 177 КПК України.

Заяв від свідків про можливий вплив на них з боку підозрюваного, до правоохоронних органів або суду не надходило. Крім того, більшість свідків є працівниками поліції, а тому вплив на них з боку підозрюваного малоймовірне.

Підозрюваний раніше, в силу ст..89 КК України, не судимий, працює в ТОВ «Затишний будинок», має на утриманні малолітню дитину, проживає разом із дружиною та дитиною, що підтверджує його стійки соціальні зв`язки, з місця мешкання характеризується позитивно.

У судовому засіданні підозрюваний завірив суд про те, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування.

Таким чином, доводи слідчого та прокурора про існування ризиків необхідних для застосування що до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, суд вважає, що самим підозрюваним та його адвокатом надані суду обґрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_5 іншого виду запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 194 КПК України,

У X В А Л И В:

У клопотанні слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000287 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду, та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки:

- прибувати до слідчих СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, прокуратури, суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Строк домашнього арешту визначити ОСОБА_5 , строком на два місяці: з 07.03.2021 року до 03 год. 07 хв. 06.05.2021р.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1