Справа № 545/2101/21
Провадження № 1-в/545/327/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області у м. Полтаві заяву засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Севастополь, громадянки України, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимої:

23.02.2017 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 186 КК України на підставі ст. ст.70,72 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;

22.02.2018 року Вугледарським міським судом Донецької області за ст.186 ч.2, ст.185 ч.2, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

по даній справі засудженої вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26.04.2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджена ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про застосування щодо неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула основну частину строку покарання, стала на шлях виправлення, вказує, що вона має два стягнення, які погашено та три заохочення, працевлаштована, бере участь в облаштуванні колонії, її бере на поруки організація «Світ надії», просить також врахувати стан її здоров`я.

В судове засідання представник адміністрації не з`явився, надавши заяву про розгляд подання в його відсутність.

Засуджена ОСОБА_4 в клопотанні заявлено прохання про розгляд її заяви у її відсутність.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 , засуджена за вчинення тяжкого злочину, раніше неодноразово судима, в Державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)» відбуває покарання з 01.08.2018 року, за час відбування покарання має два стягнення, які погашені, що свідчить про передчасність застосування до неї умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання засудженої ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання,призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочині до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджена 26.04.2018 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_4 16.11.2017 близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_4 попрямувала з потерпілим ОСОБА_5 , що тримав дорожню сумку через плече, до недобудованого паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 28, де ОСОБА_4 штовхнула потерпілого своєю правою рукою, у результаті чого останній впав на землю, у цей час підозрювана вдарила ОСОБА_5 правою ногою по обличчю. Потім ОСОБА_4 , шляхом ривку, зняла з плеча потерпілого його дорожню сумку чорного кольору, вартість якої становить 150 гривень, у якій знаходилося: капці синього кольору, вартість яких становить 50 гривень, металева тарілка, вартість якої становить 15 гривень, навушники білого кольору, вартість яких становить 70 гривень, рушник помаранчевого кольору, вартість якого становить 40 гривень, шарф зеленого кольору, вартість якого становить 80 гривень, гральні карти, вартість яких становить 10 гривень, журнал з кросвордами, вартість якого становить 15 гривень, світер оранжевого кольору, вартість якого становить 90 гривень, посвідчення учасника бойових дій та довідки з медичної клініки, видані на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що матеріальної цінності не представляють, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 515 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Відповідно до характеристики на засуджену ОСОБА_4 від 14.07.2021 року, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 18.11.2017 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м. Києва характеризувалася негативно, порушувала вимоги режиму тримання за що мала два дисциплінарних стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мала. До праці не залучалась.

З 01.08.2018 року відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

За час відбування покарання характеризується позитивно, не порушує вимоги режиму відбування покарання. Адміністрацією установи заохочувалась три рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Працевлаштована швачкою на швацькій дільниці установи. До виконання поставлених завдань відноситься добре.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Подолання алкогольної залежності», «Підготовка до звільнення». Відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заходи, пройшла курси підготовки до звільнення.

Відповідно до статей 110, 114 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки на волі не підтримує.

Термін застосування статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо зміни умов тримання - за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання, а саме - 16.03.2019 року. Рішенням комісії виправної колонії від 30.04.2019 року було відмовлено у зміні умов тримання як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Термін застосування статті 82 Кримінального кодексу України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - за відбуттям 1/2 призначеного строку покарання, а саме - 16.11.2019 року. Рішенням комісії виправної колонії від 28.11.2019 року було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно статті 81 Кримінального кодексу України - за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, а саме - 16.07.2020 року. Рішенням комісії виправної колонії від 27.07.2020 року було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як особі, яка не довела своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

При цьому, згідно характеристики на засуджену ОСОБА_4 від 27.07.2020 року за час відбування покарання засуджена ОСОБА_4 не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України, засуджена пристосувалася до умов відбування покарання та на даний час не досягла необхідного ступеня виправлення, так як засуджена раніше неодноразово судима, звільнялася два рази по амністії, але належних висновків для себе не зробила, а продовжувала вчиняти нові злочини, що свідчить про її небажання ставати на шлях виправлення і в представників адміністрації не має впевненості в правослухняній поведінці засудженої ОСОБА_4 після її умовно-дострокового звільнення, засуджена не готова до самокерованої соціально-правомірної поведінки в суспільстві, не здатна долати життєві труднощі та протистояти чужому впливу та на даний час відсутні підтверджуючі матеріали з органів національної поліції про подальше місце проживання після звільнення з місць позбавлення волі.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженої ОСОБА_4 є те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, однак засуджена має три заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, і не має заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці, заохочувалась один раз у 2019, 2020, 2021 роках, має два стягнення за грубі порушення, які погашені.

Крім того, ОСОБА_4 до засудження не працювала, не мала постійного місця працевлаштування, раніше неодноразово судима, звільнялася два рази по амністії, але належних висновків для себе не зробила, будь-які дані про можливість прилучення її до суспільно корисної праці після звільнення відсутні, засуджена за вчинення тяжкого злочину за обтяжуючих обставин.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в заяві, дослідивши матеріали особової справи засудженої ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що за час відбування покарання засуджена не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

З наведеного убачається, що на даний час засуджена не досягла необхідного ступеня виправлення та не довела своє виправлення, а тому не має впевненості в свідомому відновленні в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже заява засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1