Дата документу 12.02.2021 Справа № 331/4511/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/197/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/4511/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

12 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2021 року частково задоволена скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, що полягає у відмові у визнанні потерпілою за матеріалами досудового розслідування, внесеного 12 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100, та скасована постанова слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою від 14 січня 2021 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу в повному обсязі.

Перевіривши зміст апеляційної скарги та оскаржуваної ухвали слідчого судді, доходжу висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою, з огляду на таке.

Так, право на апеляційне оскарження всіх без винятку судових рішень слідчого судді на досудовому провадженні не може бути визнане абсолютним, навіть з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, бо межі цього права встановлюються відповідним процесуальним законом, у даному випадку КПК України.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Стаття 129 Конституції України однією серед основних засад судочинства визначає забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом (КПК України).

Разом з цим, у частині 1 ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, а ч. 2 ст. 309 КПК України передбачено, що крім вичерпного переліку ухвал слідчого судді, що зазначені у ч. 1 ст. 309 КПК України, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, також можуть бути оскаржені й ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Дана правова норма за своєю конструкцією є імперативною.

Отже, конституційна норма знаходить свою реалізацію в нормах кримінального процесуального закону України, які чітко визначають порядок і дають перелік тих ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, тобто, положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, тлумачаться в сукупності з нормами процесуального закону, в яких даний конституційний припис знаходить свою реалізацію.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 оскаржує до суду апеляційної інстанції ухвалу слідчого судді, якою частково задоволена її скарга на бездіяльність слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, що полягає у відмові у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні.

Проте, ця ухвала слідчого судді від 08 лютого 2021 року, відповідно до зазначених вище норм закону, не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки вона не входить до вичерпного переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути предметом оскарження в апеляційному порядку на стадії досудового розслідування, у зв`язку з чим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що вона оскарженню не підлягає.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, ч. 4 ст. 399 КПК України визначено не право, а обов`язок судді-доповідача відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, і не надає можливості діяти вибірково щодо кожного конкретного випадку.

Отже, виходячи з того, що апеляційні вимоги ОСОБА_3 не можуть бути розглянуті в апеляційному порядку, як того просить апелянт, у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу подано на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, вважаю за необхідне на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовити ОСОБА_3 у відкритті провадження за поданою нею апеляційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2021 року.

Копію ухвали та апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами надіслати ОСОБА_3 .

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя