Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.
В судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, при цьому залишено попередньо визначений розмір застави.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 липня 2021 року включно. Можливо внести заставу в розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 352 400 (триста п`ятдесят дві тисячі чотириста) гривень на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області та надати документ, що це підтверджує суду. В разі внесення застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 ч.5 КПК України, а саме: 1) з`являтися на першу вимогу до суду; 2) повідомляти суд, про зміну свого місця проживання/роботи; 3) не відлучатися з населеного пункту в якому фактично проживає, тобто м. Ковель Волинської області.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що враховуючи ті обставини, що ОСОБА_8 в порядку ст.89 КК України не судимий, однак в даний час обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.3 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, поряд з цим обвинувачений перебував у розшуку. Крім того, на даний час триває судове слідство, не допитані усі учасники судового процесу, зокрема, не допитані свідки захисту, відповідно до їх клопотань, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового слідства, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора, слід задовольнити, тобто продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави в розмірі, що визначено ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2018 року та покладенням обов`язків, в разі внесення застави.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що не відповідає вимогам КПК України. Вказує на те, що по вказаному кримінальному провадженні 20.06.2018 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області її підзахисному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а в подальшому вказаний запобіжний захід ухвалами суду продовжено. Вважає, що прокурором не було доведено суду вмотивованих доводів та доказів наявності ризиків, які зазначенні в клопотанні і необхідності тримання під вартою її підзахисного. В матеріалах справи є гарантійний лист наданий ТОВ «Яртек» про працевлаштування ОСОБА_8 на посаду водія, який судом не був взятий до уваги. Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Має батька ОСОБА_10 , який поручається перед судом за сина ОСОБА_8 та гарантує, що його син ОСОБА_8 буде виконувати свої процесуальні обов`язки, з`являтися в судові засідання тощо. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з носінням електронного засобу контролю.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу суду необгрунтованою. Вказує на те, що він у ніякому розшуку не перебував, а проживав по іншій адресі. Що стосується ризиків, вказаних прокурором у клопотанні, то вони є надуманими. Колегія суддів протягом довготривалого терміну утримування його під арештом керуючись круговою порукою з прокурором та правоохоронними органами, всупереч Закону продовжують йому міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить скасувати ухвалу суду та змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 .
Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційному суду доповнення до апеляційної скарги. Вказує на те, що повністю підтримує свою апеляційну скаргу і заперечує проти клопотання прокурора про продовження йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просить взяти до уваги те, що протягом 2 років і 11 місяців прокурори приносять в суд клопотання з одними й тими самими ризиками. А саме які ризики: що перебував у розшуку (ризик не обґрунтований тому, що в той час проживав по іншій адресі, по якій він зареєстрований з 15.02.2017 року по теперішній час); що буде переховуватися від суду і слідства і буде створювати будь-який кримінальний злочин (ризик не обґрунтований, оскільки такий ризик надається людям які були судимі, так як він не судимий, тому брати до уваги не слід); що буде впливати на свідків (ризик не обґрунтований, так як свідки по сфабрикованій справі всі допитані). Звертає увагу, що клопотання прокурора порушує вимоги ст.184 КПК України, так як не містить виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати особу та обставини на підставі яких існують ризики, а також посилання на матеріали, які підтверджують ці обставини. Просить суд не брати до уваги клопотання прокурора і ухвалити нове рішення, своє законне безстороннє і справедливе. Просить змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скарги підтримали у повному обсязі, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою запобігання спробам ухилення від суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
З урахуванням наведеного, суд враховує тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я та те, що останній не має постійної роботи та легальних джерел доходів, що в сукупності вказує на продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею та судом при обранні такого виду запобіжного заходу та його продовженні. А тому апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційних скаргах доводів, апеляційний суд не вбачає.
Доводи, які викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить обвинувачений та його захисник.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вище наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: