УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000135 від 21.05.2020,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000135 від 21.05.2020.

Скаргу мотивовано тим, що в рамках кримінального провадження № 0000135 від 21.05.2020 за ч.4 ст.191 КПК України 21.05.2021 прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний обшук проводився на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2021, якою було надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, зокрема, документів, пов`язаних із підготовкою та безпосереднім вчиненням вказаного кримінального правопорушення, в тому числі чорнових записів, документів бухгалтерського обліку, документів податкової звітності, печаток, штампів вищевказаних суб`єктів господарювання та грошових коштів, отриманих внаслідок вищевказаних суспільно небезпечних дій, які можуть бути використані в доказуванні у кримінальному провадженні.

Разом з тим, в ході проведення вищезазначеного обшуку було вилучено грошові кошти, які належать ОСОБА_5 та зберігалися у сейфі, що знаходився у квартирі, а саме: 4 346 768 доларів США, 585 300 Євро, 1 180 664 грн. та мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_1 ; SD карта пам`яті 32 GB із номером 31663-023 A00LF, SD карта пам`яті 8 GB із номером 1432PX61144.

Як зазначає ОСОБА_5 , під час вилучення вказаних грошових коштів та валютних цінностей, він повідомив, що вони є його особистою власністю і призначені для купівлі криптовалюти. Також він повідомив, що дані кошти мають законне походження не відносяться до грошових коштів, здобутих злочинним шляхом та майже всі вони взяті у борг з метою здійснення операцій з купівлі-продажу криптовалюти.

Однак, прокурором не надано було жодного обґрунтування та доказів про те, що вилучені грошові кошти мають незаконне походження.

Крім того заявник вказував на те, що жодних інших предметів та/або документів (комп`ютерної техніки, первинних фінансово-господарських документів, печаток, чорнових записів, бланків з відбитками печаток), дозвіл на відшукання та вилучення яких було надано ухвалою про обшук, під час обшуку не виявлено і не могло бути виявлено, оскільки ОСОБА_5 не має жодного відношення до кримінального провадження в ході розслідування якого за його місцем проживання проводився обшук.

При цьому, ОСОБА_5 зазначив, що він не перебуває в статусі підозрюваного у даному кримінальному провадженні, він не є і ніколи не був засновником чи керівником жодного з підприємств, зазначених в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, вилучені у нього грошові кошти та валютні цінності не можуть містити ознак таких, що здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони взяті у борг, а тому, на думку ОСОБА_5 , вони мають статус тимчасово вилученого майна.

Враховуючи вищезазначене, заявник просить зобов`язати прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 або іншого прокурора, слідчого, які входять до групи прокурорів чи групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000135 повернути ОСОБА_5 грошові кошти, валютні цінності та інші речі, вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 4 346 768 доларів США, 585 300 Євро, 1 180 664 грн.; мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_1 ; SD карта пам`яті 32 GB із номером 31663-023 A00LF, SD карта пам`яті 8 GB із номером 1432PX61144.

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав у ній наведених. Крім того зазначив, що вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти є тимчасово вилученим майном, однак з клопотанням про накладення арешту орган досудового розслідування не звертався.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді, якою було надано дозвіл на вилучення грошових коштів, які були здобуті злочинним шляхом. На запитання слідчого судді повідомив, що ОСОБА_5 не має процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників, дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно із ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Так, у судовому засіданні встановлено, що Шевченківською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000135 від 21.05.2020 за ч.4 ст.191 КПК України.

В рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді від 20.05.2021 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було вилучено грошові кошти, які належать ОСОБА_5 та зберігалися у сейфі, що знаходився у квартирі, а саме: 4 346 768 доларів США, 585 300 Євро, 1 180 664грн. та мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_1 ; SD карта пам`яті 32 GB із номером 31663-023 A00LF, SD карта пам`яті 8 GB із номером 1432PX61144.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 20.05.2021, прокурору було надано дозвіл на проведення за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, зокрема, документів, пов`язаних із підготовкою та безпосереднім вчиненням вказаного кримінального правопорушення, в тому числі чорнових записів, документів бухгалтерського обліку, документів податкової звітності, печаток, штампів вищевказаних суб`єктів господарювання та грошових коштів, отриманих внаслідок вищевказаних суспільно небезпечних дій, які можуть бути використані в доказуванні у кримінальному провадженні.

Отже, системний аналіз змісту ухвали слідчого судді від 20.05.2021 та протоколу обшуку від 21.05.2021 беззаперечно вказує на те, що слідчий суддя не надавав дозволу на проведення обшуку з метою відшукання мобільних телефонів, флеш накопичувачів (в даному випадку мобільного телефону марки Samsung IMEI НОМЕР_1 , SD карти пам`яті 32 GB із номером 31663-023 A00LF та SD карти пам`яті 8 GB із номером 1432PX61144).

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів здобутих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ще не вказує на те, що вилучені речі та предмети відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України.

Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 2, ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучених під час проведення обшуку грошових коштів та іншого майна, яке належить ОСОБА_7 а відтак вони мають статус тимчасово вилученого майна.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту ( ч.1 ст.169 КПК України).

При цьому, як зазначив в судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вилучені грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_5 , вони були взяті останнім у борг для придбання криптовалюти.

Доказів того, що вказане майно, яке вилучено в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом, слідчому судді також надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародних актів.

Частиною 1 статті 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

В силу п. 18 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та законних інтересів осіб.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки прокурором не доведено, що грошові кошти у сумі 4 346 768 доларів США, 585 300 Євро, 1 180 664 грн. здобуті злочинним шляхом, відсутні підстави вважати, що вони входять до переліку речей дозвіл на вилучення яких прямо надавався ухвалою суду від 20.05.2021, а тому на переконання слідчого судді орган досудового розслідування зобов`язаний був звернутися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна - грошових коштів. Також слід зауважити, що станом на час розгляду скарги на вилучені під час обшуку мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_1 ; SD карта пам`яті 32 GB із номером 31663-023 A00LF, SD карта пам`яті 8 GB із номером 1432PX61144 арешт не накладено.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що арешт на вилучене за адресою: АДРЕСА_1 майно не накладався, речовими доказами у встановленому законом порядку його не визнано, з огляду на що слідчий суддя вважає, що воно має статус тимчасово вилученого майна, яке підлягає повернено власнику.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а грошові кошти, мобільний телефон та SD карти пам`яті поверненню власнику, оскільки, у даному випадку, втручання державного органу у право на мирне володіння майном порушує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить особистий і надмірний тягар для особи.

На думку слідчого судді, лише у даний спосіб на цей час є можливим усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію, а саме шляхом застосування єдино можливого шляху виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до проведення такої дії (рішення ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії», «Папамічалопулос та інші проти Греції» від 31 жовтня 1995 року, «Маестрі проти Італії» від 17 лютого 2004 року, «Ассанідзе проти Грузії» від 08 квітня 2004 року, «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» від 08 липня 2004 року).

Керуючись статтями 2, 7, 8, 22, 167-169, 171, 234, 303, 306-307, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000135 від 21.05.2020, задовольнити.

Зобов`язати прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 або іншого прокурора, слідчого, які входять до групи прокурорів чи групи слідчих у кримінальному провадженні №0000135 від 21.05.2020 повернути ОСОБА_5 майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 4 346 768 (чотири мільйони триста сорок шість тисяч сімсот шістдесят вісім) доларів США, 585 300 (п`ятсот вісімдесят тисяч триста) Євро, 1 180 664 (один мільйон сто вісімдесят тисяч шістсот шістдесят чотири) грн.; мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_1 ; SD карта пам`яті 32 GB із номером 31663-023 A00LF, SD карта пам`яті 8 GB із номером 1432PX61144.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1