Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/121/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2021 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2021 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, безробітного, не одруженого, без утриманців, зареєстрованого та такого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:

-02.07.2013 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки;

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 55 днів, з 09 години 00 хвилин 03 березня 2021 року до 26 квітня 2021 року 09 години 00 хвилин; без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_9 , 11 листопада 2020 року, о 03 годині 00 хвилин, по АДРЕСА_2 , поруч з будівлею кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я ОСОБА_10 , заволодів майном потерпілого.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити частково клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 та обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 55 днів, без визначення застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Встановлено ризики: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного, та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного ОСОБА_7 , який просить змінити ухвалу слідчого судді та обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Слідчим суддею не надано належної оцінки всім ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, обставинам, передбаченим ст. 178 КПК України, обраний запобіжний захід є занадто суворим.

Судом не враховано, що докази, надані обвинуваченням, не доводіть неможливості запобігання ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

ОСОБА_8 перебуває під вартою два роки чотири місяці двадцять шість днів, має поганий стан здоров`я, з 13 червня 2018 року з`являвся до суду, не чинив спроб переховуватися, на потерпілого та свідків не впливав, місце проживання потерпілого йому невідоме, єдина шкода, завдана потерпілому, - викрадення телефону, який добровільно виданий підозрюваним, потерпілий ним наразі користується.

Також, добровільно прибував до правоохоронних органів та суду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката, який підтримав апеляційну скаргу, просив обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги адвоката, просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Підозра ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами: заява про кримінальне правопорушення від 11.11.2020 року, протоколи огляду місця події від 11.11.2020 року, протокол допиту потерплого ОСОБА_10 від 11.11.2020 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.11.2020 року, висновок експерта № 997 від 11.11.2020 року, заява ОСОБА_8 про добровільну видачу майна (мобільного телефону) від 12.11.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 17.11.2020 року.
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії умисних тяжких, корисливих, санкція його передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 безробітний, неодружений, без утриманців.

Підозрюваний неодноразово судимий у минулому (п`ять разів), зокрема, за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, в тому числі, тяжких, і аналогічного; судимості не зняті й не погашені, мало місце вчинення нових кримінальних правопорушень під час іспитового строку за попередніми вироками.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення під час розгляду стосовно нього іншого обвинувачення місцевим судом, - обвинувачення пред`явлене за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, насильницького, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Встановлено наданими матеріалами, що ОСОБА_8 після ймовірного вчинення ним кримінального правопорушення намагався переховуватися від досудового розслідування, розпорядитися викраденим майном на свій розсуд, ігнорував свої процесуальні обов`язки щодо явки за викликом до слідчого судді (18 та 19 листопада 2020 року зокрема); з листопада 2020 року перебував у розшуку; змінював місце свого перебування без повідомлення досудове розслідування/суд.

Слід зауважити, що захист вказує на те, що 18 листопада 2020 року у ОСОБА_8 стався епілептичний напад, а у подальшому він перебував на лікуванні, однак, додані захистом медичні довідки не підтверджують вказані доводи: один з медичних документів свідчить про взяття у ПП «Іммуніт» 04.12.2020 року у ОСОБА_8 біологічного зразка для дослідження, інший медичний документ про перебування підозрюваного на лікуванні у ПП «Іммуніт» з 28.11.2020 року по 06.12.2020 року.

Наведене свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, сталого доходу та заробітку, соціально не адаптований, схильний до протиправної, асоціальної поведінки, схильний до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, що значно підвищує ступінь його суспільної небезпечності.
Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити нове (аналогічне) кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.
З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 тримається під вартою два роки чотири місяці двадцять шість днів, - до уваги не приймаються з тих підстав, що такий строк тримання під вартою відноситься до іншого кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , яке вже перебуває на розгляді місцевого суду.

Колегія суддів не вправі надавати оцінку правомірності обраного запобіжного заходу в межах іншого кримінального провадження, оскільки наразі вирішується питання про обрання запобіжного заходу у межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2021 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 55 днів, з 09 години 00 хвилин 03 березня 2021 року до 26 квітня 2021 року 09 години 00 хвилин; без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3