ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/846/21 Справа № 192/1992/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст.82 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що строк відбутої ним частини покарання дає можливість застосувати до нього ст.82 КК України, окрім того, він офіційно працевлаштований за трудовим договором, має одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 відбув 1/2 частини строку покарання, заохочень не має, має одне стягнення, застосоване 27.11.2019 року, за період відбування покарання характеризувався посередньо, таким чином, наявні матеріали справи не підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого, оскільки засуджений порушував режим утримання за весь період відбування покарання. Окрім того, судом враховано те, що засуджений не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, а тому суд дійшов висновку, що засуджений на даний час не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст. 82 КК України є передчасним.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив застосувати до нього положення ст. 82 КК України, прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_7 на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, і з цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких дійшов до висновку про відмову у задоволенні цього клопотання.
Судом першої інстанції встановлено, що засуджений відбуває покарання в ДУ Солонянська ВК № 21, при цьому, згідно із матеріалами особової справи засуджений ОСОБА_7 має одне стягнення, яке є погашеним, заохочень не має.
Також, судом встановлено, що згідно із характеристикою засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав 1 стягнення, яке хоч і є погашеним, однак характеризує його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Крім того, відсутність у ОСОБА_7 заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 06.08.2018 року, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Доводи засудженого про те, що він працевлаштований підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Окрім того, 15.05.2020 року комісією установи відмовлено у застосуванні до засудженого положень ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом фактичного строку відбування покарання став на шлях виправлення, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4