Дата документу 31.03.2021 Справа № 333/1320/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1320/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/824/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 березня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Республіки Грузія, особі без громадянства, маючого початкову середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2021 року включно із визначенням застави в розмірі 40540 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 березня 2021 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що не згодний із рішенням суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що обвинувачується за ч. 2 ст. 186 КК України необґрунтовано. Вказує, що його безпідставно було затримано, тим самим порушено його право на захист. Крім того, була проведена експертиза, яка відсутня в матеріалах справи, а відеозапис проведення обшуку надали фрагментами. Зауважив, що під вартою перебуває вже 1 рік 2 місяця, при цьому в нього проблеми з правим оком, у зв`язку із чим зробили планову операцію, а коли потрапив до слідчого ізолятору зір погіршився, проте із запитами до лікарні не звертався.

Повідомлений належним чином захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, поданої обвинуваченим ОСОБА_6 не надав.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти розгляду його апеляційної скарги за відсутності захисника в апеляційному суді.

Прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у його відсутність, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення в тому числі тяжких та особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших кримінальних правопорушень.

Встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді особистого зобов`язання, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

З приводу доводів обвинуваченого ОСОБА_6 , що він необґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, то слід зазначити, що суд на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу
Що стосується посилання про те, що він вже понад 1 рік 2 місяця перебуває під вартою, то слід зазначити, що в даному випадку тримання під вартою не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Всі інші доводи обвинуваченого ОСОБА_6 були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів враховує посилання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо погіршення його стану здоров`я та приходить до наступного.
Відповідно до ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою.
Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико санітарних і оздоровмо-профілактичних програм, в тому числі і держаних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.
Як випливає із рішення ЄСПЛ у справі «Каверзін проти України» надання медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на повідомлення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо стану його здоров`я та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану його здоров`я, який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати належне лікування.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 березня 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2021 року включно, залишити без змін.

У відповідності до ст. 206 КПК України Доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4