УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/18410/20

Провадження № 1-в/638/178/21

09.03.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про приведення вироку Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року відносно засудженого ОСОБА_4 , 1989 року народження, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про приведення вироку Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року відносно засудженого ОСОБА_4 , 1989 року народження, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року. Вимоги подання обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_4 в установі відбуває кримінальне покарання за вироком Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року, яким він був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України. У зв`язку з тим, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, яким було внесено зміни, зокрема, до статті 309 Кримінального кодексу України, установа виконання покарань просить суд вирішити питання про приведення вироку Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року у відповідність до вимог вказаного закону.

Від представника заявника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» та засудженого ОСОБА_4 до суду надійшли заяви про розгляд подання за їх відсутністю.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання та просив суд привести вирок відносно засудженого у відповідність до вказаного закону.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.

Вивченням матеріалів особової справи засудженого встановлено, що вироком Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинуто зазначеним покаранням покарання, призначене вироком Міловського районного суду Луганської області від 19.06.2019 року, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Із приєднаного до кінцевого вироку Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року, а саме вироку Міловського районного суду Луганської області від 19.06.2019 року вбачається, що згідно цього вироку ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, в силу ч. 1, 4 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, на підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Міловського районного суду Луганської області від 23.04.2014 року до призначеного за новим вироком, остаточно призначено до відбування покарання ОСОБА_4 3 (три) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 12.09.2019 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_5 задоволено, вирок Міловського районного суду Луганської області від 19.06.2019 року відносно ОСОБА_4 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України змінено в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.3 ст.185 КК України з призначеним йому покаранням у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково, у виді 4 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Міловського районного суду Луганської області від 23.04.2014 року, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці, виключено з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою як на обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 ; виключено з вступної частини вироку посилання суду щодо засудження ОСОБА_4 Міловським районним судом Луганської області від 02.09.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, в іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Тобто, до покарання за вироком Міловського районного суду Луганської області від 19.06.2019 року приєднано невідбуту частину покарання за вироком Міловського районного суду Луганської області від 23.04.2014 року, згідно якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 1 статті 309 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із застосуванням статті 75 Кримінального кодексу України іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, в тому числі, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 статті 74 КК України.

Приписи пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачають, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 74 Кримінального кодексу України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року, до якого приєднано покарання, призначене вироком Міловського районного суду Луганської області від 19.06.2019 року, до якого приєднано покарання, призначене вироком Міловського районного суду Луганської області від 23.04.2014 року та згідно якого ОСОБА_4 засуджено частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» та відповідно, призначена вироком суду міра покарання перевищує санкцію частини 1 статті 309 Кримінального кодексу України, викладену в новій редакції, наявні підстави для задоволення подання, шляхом визначення покарання у виді обмеження волі на той же строк, відповідно до вимог зазначеного Закону.
З урахуванням вищенаведеного, приводячи вирок у відповідність до приписів Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» та враховуючи що обставини, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, передбачені статтею 61 Кримінального кодексу України відсутні, слід вважати ОСОБА_4 засудженим: за вироком Міловського районного суду Луганської області від 23.04.2014 року за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років обмеження волі, в іншій частині вирок Міловського районного суду Луганської області від 23.04.2014 року підлягає залишенню без змін, та вирок Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року також підлягає залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 61, 71, 72, 74 КК України, ст.ст. 537, 539, КПК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про приведення вироку Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року відносно засудженого ОСОБА_4 , 1989 року народження, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року - задовольнити.
Привести вирок Міловського районного суду Луганської області від 23.04.2014 року, невідбута частина покарання за яким приєднана до покарання за вироком Міловського районного суду Луганської області від 19.06.2019 року, зміненого ухвалою Луганського апеляційного суду від 12.09.2019 року, невідбута частина покарання за яким приєднана до покарання за вироком Марківського районного суду Луганської області від 18.03.2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року та вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 4 років обмеження волі.
В іншій частині вирок Міловського районного суду Луганської області від 23.04.2014 року залишити без змін.
Ухвалу суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий: