Справа №463/6430/18
Провадження №1-кп/463/86/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002610 від 9 жовтня 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє 11 лютого 2021 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_5 8 жовтня 2018 року приблизно о 18:00 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 15, яке рухалось по вул. Зеленій в м. Львові в напрямку до верху вулиці, поблизу зупинки громадського транспорту «Школа» на вул. Зеленій, 26 в м. Львові, таємно викрав з правої зовнішньої кишені пальто, в яке був одягнений потерпілий ОСОБА_6 , майно, а саме: шкіряний гаманець темно-коричневого кольору з логотипом «Camel» вартістю 500 гривень, в якому були грошові кошти в сумі 200 гривень однією купюрою номіналом 200 гривень, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , студентський квитом ЛНУ ім. І.Франка серії НОМЕР_2 , перепустка в гуртожиток, видані на ім`я ОСОБА_6 , та пластикові картки на знижки в мережах торгівельних закладів «Ultracard» й «Aroma-kava», квитанція № 177 про оплату за гуртожиток, що не становлять для потерпілого жодної матеріальної цінності.

Після цього, обвинувачений, утримуючи при собі викрадене майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Однак, через декілька хвилин був затриманий на АДРЕСА_3 працівниками поліції, а викрадені речі в нього були вилучені.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що всі обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності та він з ними погоджується, оскільки вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Вказав, що 8 жовтня 2018 року приблизно о 18:00 годині, їдучи в маршрутному таксі по вул. Зеленій в м. Львові, викрав в незнайомого йому чоловіка з кишені пальто гаманець, в якому було 200 гривень, посвідчення водія, студентський квиток, перепустка в гуртожиток і дві картки на знижки. З викраденим майном вийшов з маршрутного таксі та пішов на сусідню вулицю з вулицею Зелена, точної назви не пригадує, де приблизно через 10-15 хвилин був затриманий працівниками поліції з викраденим майном.

Враховуючи, що учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи, а тому докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а вважаються встановленими судом.

Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені крадіжки повторно, його дії за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з врахуванням покарання призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року, призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 остаточно за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та вироком Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 27 липня 2020 року, як вказано у вироку Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року.
Речові докази посвідчення водія серії НОМЕР_1 , студентський квитом ЛНУ ім. І.Франка серії НОМЕР_2 , перепустка в гуртожиток № НОМЕР_3 , які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у його власності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1