Справа № 626/1773/21
Номер провадження 1-кп/629/344/21
УХВАЛА

09 липня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, підготовче судове засідання кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, яка надійшла з Красноградського районного суду Харківської області на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 08.07.2021 року.

Ухвалою від 09.07.2021 року призначено розгляд підготовчого судового засідання та повідомлено всіх учасників кримінального провадження про дату та час судового засідання на 09.07.2021 року о 14.00 год..

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2021 р. підготовче судове засідання було призначене в режимі відео конференції з Державною установою «Харківській слідчий ізолятор», де утримується ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 надав розписку про те, що він ознайомлений з вищевказаною ухвалою та надав згоду на участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 являючись військовослужбовцем та перебуваючи на посаді старшого офіцера фельдзв`язку з особливих доручень в будь-який час може змінити місце несення служби, що створить умови для його переховування від суду, що призведе до неможливості подальшого розгляду справи, вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме самовільно залишити військову частину або місце служби, впливати на свідків, понятих в даному кримінальному провадженні. Також зазначено, що тяжкість вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_5 ,, як виключну міру запобіжного заходу, застосування до останнього менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. І77 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту в нічний час, посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики, які викладені в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів, досудове розслідування було проведено односторонньо, також зазначили, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, опікується батьками.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В силу ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов`язку суду забезпечити належний захист прав не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжних заходів для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років та нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк до трьох років враховуючи встановлення існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування обвинуваченого від суду, можливість незаконно впливати на свідків, понятих; вчинення інших кримінальних правопорушень та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 , беручи до уваги що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, його вік, посаду, стан здоров`я, майновий стан, у зв`язку з чим для запобігання вказаним ризикам, суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому задовольняє клопотання прокурора, застосовує до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та зазначає, що тяжкість вчинення вказаних злочинів викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_5 , як виключну міру запобіжного заходу.

Будь-яких даних про відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі відсутні, тому суд відмовляє у задоволені клопотання захисника.

Керуючись ст.ст.217,314-316,334,371,372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Велика Димерка Броварського району Київської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», на строк до 60 днів, а саме до 06 вересня 2021 року до 05 год. 14 хвил.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Суддя ОСОБА_1