Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/281/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року, якою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який до засудження не працював, на даний час відбуває покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2016 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років,
відмовлено в задоволенні подання про застосування умовно-дострокового звільнення,

за участі сторін провадження:

- прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи його тим, що відповідно до ст. 81 КК України, до нього можливе таке звільнення.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечував, щодо застосування умовно дострокового звільнення, представник виправного центру залишив вказане клопотання засудженого на розгляд суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити його клопотання, посилаючись на те, що він своєю працею та виправленням довів, що до нього можливе застосування положень ст. 81 КК України. При цьому, клопотання про розгляд апеляційної скарги за його присутності не заявив.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 з 13.03.2015 утримувався в Кіровоградському СІЗО, де порушення встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав. З 04.08.2016 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)», за час відбування покарання в установі допустив 3 (три) порушення, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді доган. На профілактичні заходи індивідуально-виховного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Був 4 (чотири) рази заохочений. Щодо відношення засудженого до праці адміністрацією установи виконання покарань зазначається, що засуджений з серпня 2016 року по квітень 2017 року та з березня 2018 року по липень 2018 року працював на виробництві установи, а саме на швейній дільниці. Проявляв добросовісне ставлення до праці, вчасно та якісно виконував покладені на нього завдання, мав сумлінну поведінку. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, залучається до робіт без оплати праці. Відповідно до пункту 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України даний засуджений відпрацював 76 годин.
Адміністрацією установи виконання покарань також зазначається, що засуджений відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. З 03.09.2018 по 13.05.2019 навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 за спеціальністю «Електромонтер з обслуговування електроустановок» III розряду (свідоцтво № 190439). Проявляв добросовісне ставлення до навчання, систематично відвідував заняття, виявив наполегливість та старанність при засвоєнні теоретичних знань, приймав участь в проведенні робіт по вдосконаленню навчальної бази кабінету «Електротехніки», мав сумлінну поведінку. Також засуджений приймає активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія». Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України проявляє соціально корисну активність. Бере особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, побачень, отримує посилки (передачі). Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував.
На комісії установи виконання покарань 21.11.2019 було розглянуто питання застосування до засудженого ОСОБА_6 ст. 81 КК України, де було прийнято рішення про відому остатньому у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому, який не довів свого виправлення (протокол № 24 від 21.11.2019).
Крім того, встановлено, що засуджений критично ставиться до вчинених ним злочинів, додержується вимог режиму відбування покарання, приймає участь у самодіяльних організаціях засуджених установи, долучається до суспільно корисної праці. Надаючи оцінку ставленню засудженого до праці, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання своїм ставленням до праці та навчання зарекомендував себе позитивно.
Однак, при оцінці поведінки засудженого, вбачається, що процес виправлення засудженого та перевиховання є нестабільним та непослідовним. З огляду на викладене, непослідовна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього, вона не в повній мірі є позитивним прикладом для інших засуджених.
Посилання засудженого в апеляцій скарзі про його виправлення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого. Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_6 не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4