Справа № 192/834/20
Провадження № 1-кп/192/24/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000156, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2020 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , не працевлаштований, має середню спеціальну освіту, не одружений, громадянин України, військовозобов`язаний, раніше не судимий

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 на початку березня 2020 року дізнався від місцевих мешканців про те, що в балці поблизу с. Привільне Солонянського району Дніпропетровської області на поверхні землі знаходяться родовища корисних копалин, а саме: нагромадження піску, видобування яких на даний час ніким не проводиться. Після цього у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення із зазначеної території з метою власного збагачення.

Так, ОСОБА_3 , 17 березня 2020 року приблизно о 12 годині 20 хвилин з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, маючи при собі штикову лопату та 10 поліетиленових мішків, заздалегідь підготовлених ним для незаконного видобування піску, направився на територію балки, що розташована поблизу с. Привільне Солонянського району Дніпропетровської області.

Того ж дня в період часу з 14 години 20 хвилин по 17 годину 00 хвилин ОСОБА_3 , прибувши на вище вказану територію, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме: піску з території балки розташованої поблизу с. Привільне Солонянського району Дніпропетровської області, у порушення вимог ст. ст. 15,16 Кодексу України Про надра, не маючи дозволу на користування земельною ділянкою для цілей, пов`язаних з використанням надр і належним чином оформленого спеціального дозволу (ліцензії) на видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, вчинив незаконне видобування піску, який згідно повідомлення Державної установи «Інститут охорони грунтів України» являється неметалічною сировиною вогнетривкою та відповідно до переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827 (у редакції Кабінету Міністрів України від 13 січня 2012 року), віднесено до корисних копалин загальнодержавного значення, шляхом викопування його з поверхневого шару ґрунту, вчинив незаконне видобування піску загальною вагою 690 кг та завантажив його до 10 поліетиленових мішків чекав на транспорт, щоб перевезти пісок до себе додому, однак на місці події був помічений працівниками поліції.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

У судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним злочину.

У судовому засіданні пояснив, що в березні 2020 року він дізнався від місцевих мешканців про те, що в балці поблизу с. Привільне Солонянського району Дніпропетровської є пісок. Йому показали марш тур і він, взявши з собою лопату та 10 поліетиленових мішків місткістю по 50 кг кожний, приїхав ближче до обіду на вказане місце, де заповнив піском мішки. Став чекати на транспорт, яким хотів перевезти пісок до себе додому для використання на будівництві, проте був помічений працівниками поліції. У вчиненому щиро каявся.

Враховуючи те, що прокурор та обвинувачений не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю.

Так, згідно дослідженого судом Висновку експерта № 13/2/72СЕ-20 від 29 травня 2020 року, речовина вилучена 17 березня 2020 року під час огляду місця події та надана на дослідження в пакетах № 3475137, 7195964, 7195965, 7195963, відноситься до різновиду пісків середньої крупності на межі з дрібним піском з дуже низьким вмістом пилуватих і глинистих часток (а.с.31-34).

Згідно листа Дніпропетровської філії Державної установи «Держгрунтохорона» від 28 квітня 2020 року № 187 (а.с.40) зразки піску, надані на експертизу в пакетах № 3475137, 7195964, 7195965, 7195963 (а.с.34) відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення і відносяться до категорії неметалічна сировина вогнетривка.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів. Обвинувачений є суб`єктом цього кримінального правопорушення, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні кримінального правопорушення є видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання стороною обвинувачення не зазначено.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також те, що він вину визнав, має намір дотримуватись законослухняної поведінки, тому суд вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття. Також суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується як особа, яка притягувалася до кримінальної відповідальності та підтримує зв`язки з раніше судимими особами, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України у виді обмеження волі, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, а тому йому недоцільно призначати покарання у вигляді штрафу. Також суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, про що також просив прокурор в судовому засіданні.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно постанови від 17 березня 2020 року 10 мішків з сипучим ґрунтом жовтого кольору зовні схожого на пісок вагою 690 кг, штикову лопату з металевою робочою частиною та дерев`яним держаком визнано речовим доказом. Постановою від 21 травня 2020 року в даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами: штикова лопата з дерев`яною ручкою, 690 кг піску, а також зразки піску, які містяться в спец пакеті № ЕХР 0361781.

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року було накладено арешт на лопату з дерев`яним держаком довжиною 72 см, діаметром 4 см та металевою робочою частиною довжиною 40 см, шириною 21 см. Відмовлено в задоволенні клопотання в частині арешту 10 поліетиленових мішків. Після цього питання про визнання таких мішків речовими доказами не вирішувалося.

Відповідно до ч.1 ст. 96? КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ч.1 ст. 96? КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо зокрема інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 використав лопату, яка знаходилися на зберіганні в камері зберігання речових доказів Солонянського ВП ГУНП в Дніпропетровської області для добування піску, тобто використав її як засіб вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, тому вона підлягає спеціальній конфіскації. Також спеціальній конфіскації підлягає і 690 кг піску, що знаходилися на зберіганні в камері зберігання речових доказів Солонянського ВП ГУНП в Дніпропетровської області, який був одержаний внаслідок вчинення злочину. У зв`язку із застосуванням спец конфіскації, суд вважає, що підстави для скасування арешту майна, відсутні з огляду на положення ч. 4 ст. 174 КПК України.

В той же час суд вирішує питання в частині спеціальної конфіскації 10 поліетиленових мішків. Питання про визнання їх речовими доказами або про їх арешт не було вирішено під час досудового розслідування з огляду на неможливість їх ідентифікації.

Тому суд вважає, що підстави для спеціальної конфіскації таких мішків відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки про витрати на проведення експертизи від 29 травня 2020 року № 13/2/72СЕ-20 по даному кримінальному провадженню, витрати на залучення експерта склали 2 451 гривня 75 копійок. Вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 240 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

На підставі ст.ст. 96?, 96? КК України конфіскувати у власність держави лопату з металевою робочою частиною та дерев`яним держаком, 690 (шістсот дев`яносто) кг піску, а також зразки піску, які містяться в спец пакеті № ЕХР 0361781, які визнано речовими доказами та які знаходилися на зберіганні в камері зберігання речових доказів Солонянського ВП ГУНП в Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_3 2 451(дві тисячі чотириста п`ятдесят одну) гривню 75 копійок документально підтверджених витрат на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1