Справа № 930/2893/20
Провадження №1-кп/930/258/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Немирів клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в порядку ст. 498 КПК України у кримінальному провадженні № 0000346 від 08.12.2020 за ознаками суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, відносно малолітнього:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боблів, Немирівського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 10 класу Ковалівського НВК,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_3

законного представника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника ВП № 5 інспектора ЮП СП - ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

До Немирівського районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в порядку ст. 498 відносно малолітнього ОСОБА_3 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Судом установлено, що 07.12.2020 близько 19:30 год., ОСОБА_3 , діючи з наміром на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу із території домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволодів скутером марки «Honda» моделі «Super Dio», 1995 року випуску, об`ємом двигуна 49,9 см3, з номером рами НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до висновку судово автотоварознавчої експертизи складає 5050 грн.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_3 завдав ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 5050 грн. (п`ять тисяч п`ятдесят гривень).

Своїми діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

В судовому засіданні прокурор, підтримуючи своє клопотання зазначив, що ОСОБА_10 , на момент сиченя злочину був малолітнім, вперше вчинив суспільно небезпечне діяння не досягши віку з якого передбачена кримінальна відповідальність, щиро розкаявся у вчиненому.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та підтвердив обставини незаконного заволодіння скутером, який належить потерпілому ОСОБА_9 .

Законний представник ОСОБА_5 , просила суд, задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд.

Захисник ОСОБА_6 , просив суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до малолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.

Потерпілий ОСОБА_9 , в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Оцінюючи усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях неповнолітнього (на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, малолітнього) ОСОБА_3 , містяться ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , який на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності, його законного представника, захисника, враховуючи думку прокурора про задоволення клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, ОСОБА_3 , відповідно до ст. 22 КК України, не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року, примусові заходи виховного характеру застосовують лише у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України, до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.2 ст.97 КК України) та при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.п. 1,2,3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України, до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а також передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх замінять, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи, мети виправлення неповнолітнього та з урахуванням практики має здійснюватись, як правило, не менше одного року.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України доведена в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризуються за місцем навчання.

ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 15 років, згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії, зазначені в статті 97 КК України.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю яка згідна на передачу сина їй під нагляд.

При призначенні примусових заходів виховного характеру, суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, його характеристику, умови життя, виховання і поведінку, ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 , примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру в порядку ст. 498 КПК України у кримінальному провадженні № 0000346 від 08.12.2020 за ознаками суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боблів, Немирівського району, Вінницької області та житель АДРЕСА_1 , громадянина України примусові заходи виховного характеру у вигляді: застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , строком на один рік.

Зняти арешт з скутера марки «Honda» моделі «Super Dio» із номером рами НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та переданий йому на зберігання.

Речовий доказ, відеозапис із зображенням особи, яка здійснила угод скутера марки «Honda» моделі «Super Dio» із номером рами НОМЕР_1 залишити при матеріалах справи.

Стягнути з законного представника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_3 ОСОБА_5 , на користь держави 653 грн. 80 коп. витрат за проведення експертиз.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1