Провадження № 11-кп/824/3035/2021 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві об`єднані кримінальні провадження № 0000934 та № 0000901 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.09.2010 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин;

- 03.11.2010 вироком Ніжинського міського суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 308 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 1 рік;

- 18.08.2011 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 16.09.2011 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ст. 353; ч. 2 ст. 190; ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнений з місць позбавлення волі 23.06.2014 на підставі ухвали Придніпровського районного суду міста Черкаси згідно із Законом України «Про амністію у 2014 році»;

- 08.07.2015 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 роки;
- 18.01.2016 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186; ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнений з місць позбавлення волі 17.07.2020 по відбуттю строку покарання, засуджено:
за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 02 жовтня 2020 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: пр. Академіка Палладіна, 7-А, м. Київ, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, дістав з бокової кишені рюкзака потерпілої ОСОБА_9 мобільний телефон марки «ZTE Blade A7», чим завдав потерпілі ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 3 178 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 21 березня 2021 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи поблизу 1 під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, дістав з рюкзака потерпілої ОСОБА_10 мобільний телефон марки Xiaomi Redmi note 6 PRO, чим завдав останній матеріальних збитків на загальну суму 8 226 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні постановленого у вину йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, вважав вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. Вважав, що його перевиховання можливе без відбування покарання у місцях позбавлення волі. Так, в обґрунтування даних висновків послався на те, що місцевим судом при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі було не в повному обсязі враховані дані, що характеризують його особу, та обставини, що пом`якшують покарання. За наведених обставин, просив скасувати вирок в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підтримали та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання та можливість звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини проти власності, за які відбував покарання, у тому числі і в місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі через короткий проміжок часу вчинив новий аналогічний злочин, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання за вчинений ним злочин за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нимнових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість застосування до призначеного йому покарання вимог ст. 75 КК України не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість злочину, особу винного та інших обставинах справи.

Сукупність даних про особу обвинуваченого, його відношення до злочину та його наслідків не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування ним покарання, що указує на неможливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4