Справа № 487/3483/18
Провадження № 1-кп/487/89/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0000303, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Миколаєві, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 04.10.2019 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік 6 місяців
обвинуваченого у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України
сторони кримінального провадження та інші учасники
прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

14.01.2018 року, точного часу у ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося за можливе, ОСОБА_3 зайшов у гаражне приміщення, що знаходиться на території будинку, де він проживає, а саме: АДРЕСА_1 , та скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої особи і сторонніх осіб, діючи умисно з корисливих мотивів, таємно, повторно, викрав майно ОСОБА_6 , а саме: пилу торцювальну марки «Jet JSMS-10L», вартістю 2900 гривень; деревообробний станок, комбінований марки Stark CWM-2500 вартістю 5900 гривень; компресор марки «Werk ВМ-50», вартістю 1400 гривень; шланг високого тиску, вартістю 150 гривень. Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 10350 гривень.
Крім того, 21.01.2018 приблизно о 06:00 год., точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не надалося можливим, ОСОБА_3 знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , де побачив автомобіль марки ВАЗ 21083 білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 » та у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, що належить ОСОБА_7 . Діючи умисно з корисних мотивів, ОСОБА_3 скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку ОСОБА_7 та інших осіб, за допомогою ножа відчинив замок та проник до автомобіля, завів двигун та почав рухатися на автомобілі марки ВАЗ 21083 білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », намагаючись зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але врізався у металевий гараж. Після чого, вийшов з автомобіля та втік.
Крім того, 21.01.2018 приблизно о 08:00 год., точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не надалося можливим, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , під час сварки, на фоні неприязних стосунків, умисно наніс своїй матері ОСОБА_6 рукою декілька ударів в область обличчя від яких та впала, отримавши внаслідок цього тілесні ушкодження у вигляді синця в області першого пальця лівої долоні та забійної рани тім`яної ділянки голови праворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч. 2 ст.125 КК України та визнає його винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно та умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що вину визнає повністю, 14.01.2018 року, точного часу не пам`ятає, він зайшов в гараж, що знаходиться за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 і викрав звідти майно, що належить його матері ОСОБА_6 .. Після чого все що викрав заклав у ломбард без дозволу потерпілої. При цьому зазначив, що гараж був зачинений, але ще раніше він зробив так, що можна було зайти всередину і без ключів. Крім того, 21.01.2018 року, точного часу не пам`ятає, під час сварки він вдарив матір ОСОБА_6 у голову від чого та впала. Після цього він втік з дому. Хотів погрітися, побачив машину по АДРЕСА_2 , відкрив ножем двері, заліз всередину і завів її, потім злякався і натиснув задню швидкість внаслідок чого машина поїхала назад і вдарилася. Щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої. Цивільний позов ОСОБА_7 визнав у повному обсязі. Просив суворо не карати, оскільки повністю усвідомив свою вину та має проблеми зі здоров`ям.

Показання потерпілої ОСОБА_6 , яка безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснила, що ОСОБА_3 є її сином, з яким вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Коли синові виповнилося 18 років вона разом з чоловіком подарували йому автомобіль. В подальшому ОСОБА_3 вирішив відкрити свою майстерню по обробці деревини, тому продали машину та купили станки. Станки знаходилися в гаражному приміщенні, до якого мали доступ усі члени родини, оскільки ключ був на видному місці. ОСОБА_3 продав станки без її дозволу, але претензій до нього вона не має, оскільки останній фактично відшкодував завдану ним шкоду. Щодо подій 21.01.2018 року потерпіла пояснила, що між нею та ОСОБА_3 виник конфлікт на побутовому підґрунті, син штовхнув її та вона впала, отримавши при цьому тілесні ушкодження. Пошкодження були на плечі, руках, голові. За скоєне обвинувачений попросив пробачення, наразі конфліктів не має, притензій морального чи матеріального характеру теж.

Показання потерпілого ОСОБА_7 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що з ОСОБА_3 не знайомий, підстав оговорювати не має. Очевидцем злочину не був. Про обставини справи повідомив син ОСОБА_8 , в розпорядженні якого знаходився автомобіль марки ВАЗ 21083 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який розповів, що був вдома коли почув що завівся двигун автомобіля та він почав рухатися заднім ходом поки не врізався в гараж. З автомобіля вийшов хлопець. Внаслідок зіткнення на автомобілі з`явилися механічні пошкодження, а саме: колесо ліве, глушник, стойки, передні важелі, лівий диск, було вирвано запалювання, кожух на кермі був розбитий, двері були увігнуті з правої сторони, задній правий ліхтар був розбитий. Цивільний позов підтримав.

Показання свідка ОСОБА_8 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що з ОСОБА_3 не знайомий, підстав оговорювати не має. Півтори року тому назад він почав користуватися автомобілем свого батька ОСОБА_7 марки ВАЗ 21083. 21.01.2018 року він прибув додому та залишив автомобіль на парковці у дворі будинку АДРЕСА_3 . Приблизно о шостій годині ранку наступного дня, коли його розбудила дружина, він почув звук двигуна, підійшов до вікна кухні та побачив, що його автомобіль не стоїть на парковці, а знаходиться біля гаражу. Він одягнувся, вийшов на вулицю, де побачив що з машини вибіг чоловік та почав тікати. На машині були наступні пошкодження: зламаний кожух, ліве колесо, а саме диск, був пошкоджений, праві двері автомобіля та збоку були пошкодження біля багажника.

Зазначені показання потерпілих, свідка повністю підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:
Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.01.2018 року, яким зафіксовано заяву ОСОБА_6 з проханням вжити заходів до невідомої особи, яка в період часу з 10.01.2018 року по 20.01.2018 року, таємно викрала майно з гаражу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.01.2018 року, яким зафіксовано заяву ОСОБА_6 з проханням вжити заходів до її сина, ОСОБА_3 , який в період часу з 10.01.2018 року по 20.01.2018 року, таємно, шляхом вільного доступу викрав майно з гаражу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.01.2018 року, яким зафіксовано заяву ОСОБА_8 з проханням вжити заходів до невстановленої особи, яка 21.01.2018 року близько 06:00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 викрала належний його батькові автомобіль марки ВАЗ 2108.
Заявою ОСОБА_6 від 21.01.2018 року з проханням вжити заходів до її сина, ОСОБА_3 , який 21.01.2018 року, близько 07:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , наніс їй тілесні ушкодження.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого за №0000303 від 21.01.2018 року внесені відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Постановою прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 від 21.03.2018 р., якою матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000303 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та матеріали досудового розслідування №0000316 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, об`єднано в одне кримінальне провадження за №0000303.

Постановою прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 від 21.03.2018 р., якою матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000303 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст.185 КК України та матеріали досудового розслідування №0000308 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, об`єднано в одне кримінальне провадження за №0000303.

Протоколом огляду місця події від 22.01.2018 року з таблицею зображень, в якому відображено, що під час огляду домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено, що вхід в домоволодіння здійснюється зі сторони вул. Громадянської через металеві двухстворчаті ворота зеленого кольору, в яких по середині знаходиться хвіртка. Зліва відносно воріт на відстані двох метрів знаходиться гараж, в хід в який здійснюється через металеві двері, пофарбовані в зелений колір. Приміщення гаражу одноповерхове.

Протоколом огляду місця події від 21.01.2018 року разом з таблицею зображень, в якому відображено огляд ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на якій стоїть автомобіль ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, ззовні якого маються пошкодження, а саме: пом`ято борт заднього лівого колесного диска; пом`ята задня частина правого заднього крила; пом`ята права частина пластикового заднього бамперу; розбитий задній правий ліхтар. В середині зазначеного транспортного засобу пошкоджено кришку відсіку для речей, вирвані дроти із замку запалення та на правій передній двері знаходиться подряпина довжиною близько п`ятдесяти сантиметрів.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.01.2018 року з додатком у вигляді довідки, яким зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_8 особи, зображеної на фотознімку під №1, як ОСОБА_3 , що 21.01.2018 року проник до автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 .
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2018 року з додатком у вигляді довідки, яким зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_9 особи, зображеної на фотознімку під №3, як ОСОБА_3 , що 21.01.2018 року виходив з автомобіля її тестя ОСОБА_7 після того, як їхав на ньому задом і врізався у металевий гараж.
Протоколом огляду предмету від 05.03.2018 року з додатком у вигляді лазерного диску, дослідженому у судовому засіданні, на якому містяться десять фотознімків, на яких зображений чоловік у чорній куртці, світлих джинсах та шапці, а також автомобіль марки ВАЗ білого кольору.
Постановою старшого слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 про призначення, долучення до справи речових доказів та здачі на зберігання від 05.03.2018 року, якою визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000308 в якості речового доказу лазерний диск, наданий свідком ОСОБА_11 ..
Протоколом огляду предмету від 03.03.2018 року з додатком у вигляді фототаблиці, яким зафіксовано огляд елементів одягу, а саме чоловічої куртки та чоловічих джинсів, які ОСОБА_3 видав добровільно та пояснив, що саме в цих речах він незаконно хотів заволодіти транспортним засобом марки ВАЗ 2108.
Постановою старшого слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 про призначення, долучення до справи речових доказів та здачі на зберігання від 03.03.2018 року, якою визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000308 в якості речового доказу чоловічий одяг, який добровільно наданий ОСОБА_3 ..
Постановою слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 про призначення, долучення до справи речових доказів та здачі на зберігання від 03.03.2018 року, якою визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000308 в якості речового доказу паперовий пакет з биркою, у якій знаходиться змив крові.
Висновком експерта №103 від 22.01.2018 року, зробленим при експертному дослідженні на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 21.01.2018 року, згідно якого у ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді синця в області першого пальця лівої долоні, забійної рани тім`яної ділянки голови праворуч. Дані тілесні ушкодження утворилися від не менше ніж двох ударних дій тупим твердим предметом (або при ударі об такі), яким могли бути руки, ноги та інші, з давністю утворення біля 1-ї доби до часу огляду. За ступенем тяжкості тілесне ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови праворуч відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, всі інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Отже, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, з точки зору їх належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінуємих йому злочинах. При цьому судом враховано висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбеера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, в яких зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

При цьому, щодо кваліфікації дій ОСОБА_3 органами досудового розслідування за епізодом крадіжки від 14.01.2018 року за ч.3 ст.185 КК України суд приходить до наступного.
Так ОСОБА_3 згідно обвинувального акту обвинувачується у тому, що 14.01.2018 року, точного часу у ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося за можливе, знаходився за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна. Після цього, ОСОБА_3 направився до гаражу, що був зачинений, який знаходився на території будинку. Далі, реалізовуючи свій корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у приміщення, ОСОБА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої особи та сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, шляхом відкручування дверних шпор, проник до гаражу, що належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав майно останньої, а саме: пилу торцювальну марки «Jet JSMS-10L», вартістю 2900 гривень; деревообробний станок, комбінований марки Stark CWM-2500 вартістю 5900 гривень; компресор марки «Werk ВМ-50», вартістю 1400 гривень; шланг високого тиску, вартістю 150 гривень. Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 10350 гривень.

Але, під час судового розгляду вказаного кримінального провадження вставновлено, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Також за вказаною адресою проживає мати обвинуваченого ОСОБА_6 .. При дослідженні письмових доказів та з показань обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_6 вставнолено, що ОСОБА_3 мав вільний доступ до приміщення гаража, в якому знаходилися інструменти, оскільки вказаним приміщенням користувався обвинувачений та мав від нього ключі.
Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності» передбачено, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Таким чином, враховуючи, що що ОСОБА_3 мав вільний доступ до приміщення гаража, в якому знаходилися інструменти, оскільки вказаним приміщенням він користувався та мав від нього ключі, суд приходить до переконання, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 відсутня кваліфікуюча ознака «проникнення у приміщення», а тому дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення майна, вчинене повторно.
За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.
Відповідно до положень ст.6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.
Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Так, ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.12 КК України, вчинено тяжкий та нетяжкі злочини.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до положень ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині, добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 ..
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до положень ст.67 КК України - судом не встановлено.
Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується негативно, в Миколаївській обласній психіатричній лікарні перебуває на обліку з 2008 року з діагнозом «Афективний розлад органічного ґенезу внаслідок черепно-мозкової травми», Згідно висновку судово-психіатричного експерта №132 від 02.05.2018 року ОСОБА_3 страждає на теперішній час та страждав на період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння психічним розладом, міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Відповідно до положень ст.65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій ч.2 ст.125, ч.2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.1,4 ст. 70 КК України.
Відповідно до положень ст.75 ч.1 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та відношення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
У кримінальному проваджені потерпілою ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 1550 гривень та 8800 гривень майнової шкоди та потерпілим ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 41223,59 гривень майнової шкоди.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексомне врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи наведене, заявлений цивільні позов ОСОБА_7 підлягає задоволенню у повному обсязі.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 слід відмовити, враховуючи повне добровільне відшкодування шкоди обвинуваченим.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до положень ст..100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання:
за ч.2 ст.125 КК України 1 рік обмеження волі,
за ч.2 ст.185 КК України три роки позбавлення волі,
за ч.2 ст.289 КК України п`ять років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК Україниза сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2019 року більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 3 роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 41223,59 гривень в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Речові докази по справі: лазерний диск , наданий свідком ОСОБА_11 залишити в матеріалах справи; паперовий пакет з биркою, у якому знаходиться змив крові знищити після набрання вироком законної сили; чоловічий одяг, переданий під розписку ОСОБА_3 залишити ОСОБА_3 ..

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1