Провадження № 11-сс/4820/252/21
Справа № 688/1760/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001506, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2021 року,-

В с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2021 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на легковий автомобіль марки «Toyota», моделі «Prado», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , жительці АДРЕСА_1 , заборонивши власнику користуватись та розпоряджатись вищевказаним автомобілем.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що легковий автомобіль «Toyota», моделі «Prado», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , є речовим доказом, слідчим доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України, а тому з метою збереження речового доказу слід накласти арешт на майно із забороною розпоряджатися та користуватися ним.

В апеляційні скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати.

Вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, яка постановлена з порушенням норм КПК України та гарантованих Конституцією і кримінальним процесуальним Законом прав учасників кримінального провадження.

Вказує, що звернення до суду із клопотанням про арешт майна вчинено не уповноваженою особою, оскільки з таким клопотанням мав звернутись прокурор, а не слідчий. Вважає, що автомобіль на який накладено арешт не є речовим доказом в розумінні ч.1 ст.98 КПК України, а тому накладення арешту є необґрунтованим. Зазначає, що слідчим суддею суттєво порушує її права на захист, як третьої особи, оскільки безпідставно заборонено у повній мірі використовувати своє Конституційне право на мирне володіння та розпорядження законно придбаним та належним чином оформленим автомобілем.

Також зазначає, що порушено її право на захист при розгляді клопотання слідчого та не повідомлення слідчим суддею про прийняття процесуальних рішень щодо її майна, в зв`язку із чим, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ч.2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 не була присутня під час ухвалення слідчим суддею оскаржуваного судового рішення. 24 березня 2021 року ОСОБА_7 стало відомо про ухвалу слідчого судді, що, на думку колегії суддів, дає підстави для висновку про поважність причин пропуску скаржником, строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Відтак клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню, зважаючи, що апелянт пропустив такий строк з поважних причин.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Шепетівським ВП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001506 від 08.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст. 170 КПК України).
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, що звернення до суду із клопотанням про арешт майна вчинено не уповноваженою особою, оскільки з таким клопотанням мав звернутись прокурор, а не слідчий, колегія суддів відхиляє.

Згідно ч.1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, в повній мірі дотримався вимог ст.ст.170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність щодо нього ризиків, передбачених ст. 170 КПК України тощо, у зв`язку з чим цілком вірно дійшов висновку про його обґрунтованість та вмотивовано задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Колегією суддів встановлено, що автомобіль «Toyota», моделі «Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідає критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, є матеріальним об`єктом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Підставою накладення арешту є збереження речових доказів.

Крім того, колегією суддів враховано, що вищевказаний автомобіль є предметом кримінального правопорушення, збереглися сліди, які можуть бути необхідними для встановлення важливих обставин кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, є всі підстави накладення арешту.

Не накладення арешту на майно або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі чи відчуження майна, що в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги, що автомобіль на який накладено арешт, не може бути предметом даного злочину, оскільки він законно придбаний та належним чином оформленим, а тому не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки матеріали кримінального провадження давали слідчому судді підстави вважати, що майно, на яке накладений арешт, відповідає зазначеним критеріям.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою. Підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали слідчого судді колегія суду не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2021 року про накладення арешту на майно, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді