ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 654/2528/20
Номер провадження : 11-кп/819/690/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року липня місяця 13 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000829 від 22.06.2020, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, проживаючого за місцем реєстрації : АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.125 КК України на п`ять місяців арешту.
До набрання вироком законної сили обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків протягом дії запобіжного заходу з`являтися до суду за першим викликом.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 21 червня 2020 року приблизно о 11.30 годині, знаходячись в с. Мала Кардашинка Голопристанського району Херсонської області в приміщенні магазину «Калинка» по вул. Георгіївська,60, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті довготривалих неприязних відносин, переслідуючи прямий умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, умисно наніс потерпілій ОСОБА_9 кулаком лівої руки один удар в обличчя та один удар кулаком правої руки в область лобу зліва, після цього, знаходячись на вулиці біля вказаного магазину, умисно вкусив потерпілого ОСОБА_10 за безіменний палець лівої руки та здійснив натиск великим пальцем своєї правої руки під лівим оком останнього, чим спричинив потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
На вказаний вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_7 та вважає, що вирок ухвалено без урахування особи винного та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що суд не врахував, що ОСОБА_7 з дитинства є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК, родина має статус багатодітної сім`ї, молодша донька 2016 року народження, згідно медичної довідки, потребує домашнього догляду у зв`язку із хворобою, раніше не судимий.
На сьогоднішній день ОСОБА_7 щиро розкаюється у вчиненому діянні та повністю визнає свою вину. В судовому засіданні свою вину не визнав, так як не в повній мірі усвідомив, що відбулося, оскільки сам писав заяву до поліції про отримання ним тілесних ушкоджень від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Вважає, що причиною вчинення кримінального правопорушення став збіг тяжких сімейних обставин, зокрема напередодні вчинення кримінального правопорушення дружина обвинуваченого на 39 тижні вагітності втратила дитину.
Те, що ОСОБА_7 під час вчинення правопорушення знаходився в стані алкогольного сп`яніння, то це було певною мірою спричинено подіями, які трапилися напередодні з дружиною, тому вважає за доцільне застосувати норми ч.2 ст.67 КК України та не визнавати стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 обставиною, що обтяжує покарання.
Вважає, що у разі відбуття покарання обвинуваченим у виді арешту, дружина не зможе самостійно доглядати за дітьми, а також родина позбавиться значної частки доходу, оскільки проживає за рахунок вирощування овочів у літній сезон.
Просить вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.04.2021 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити, та призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого про підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яким його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.125 КК України обґрунтовано доказами, які досліджено судом при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та ніким не оспорюються, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі через суворість є безпідставними з огляду на таке.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між призначеним судом у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ряд обставин, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, особу винного, його стан здоров`я, сімейний стан та міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, кримінальне правопорушення вчинив вперше, характеристику з місця проживання, відсутність критичної оцінки своєї суспільно-небезпечної поведінки, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Щодо посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_7 на сьогоднішній день щиро розкаюється у вчиненому та визнає свою вину, а на час розгляду справи в суді він не усвідомлював, що відбулося, є непереконливими, оскільки з моменту вчиненого правопорушення та розгляду справи в суді пройшов майже рік і обвинувачений не міг не усвідомлювати, що відбулося.

Стосовно каяття, то щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненому правопорушенні повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні такі данні, які би підтверджували щирий жаль із приводу скоєного та осуд своєї поведінки. Крім того, обвинувачений із потерпілими не примирився, свою вину не визнав, і більш того, з метою зменшення своєї винуватості в суді вказував на провину потерпілих у виникненні конфлікту.

Безпідставними також є твердження сторони захисту про те, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати норми ч.2 ст.67 КК України та не визнавати стан алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання у зв`язку із збігом тяжких сімейних обставин, зокрема втратою дитини, оскільки, як вбачається з характеристики (а.п.68), ОСОБА_7 періодично зловживав спиртними напоями.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, врахував наявність всіх обставин та дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді п`яти місяців арешту, тобто в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України.

На думку колегії суддів, саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання є несправедливим через його суворість, не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)