Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7283/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.584 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
особи, стосовно якої розглядається питання про видачу (екстрадицію) в іноземну державу ОСОБА_9
( ОСОБА_10 ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах особи, стосовно якої розглядається питання про видачу (екстрадицію) в іноземну державу ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 10 червня 2021 року,
в с т а н о в и в:
зазначеною ухвалою задоволено клопотання заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 та визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) громадянина Киргизької Республіки ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовжено застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Киргизької Республіки строком на два місяці, тобто до 09 серпня 2021 року (включно).
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний із триманням у місцях несвободи та який надасть останньому можливість утримувати родину. При цьому, зазначає, що судом повторно не враховано відповідні документи про сімейний стан та міцні сімейні стосунки ОСОБА_9 , його зв`язки із родиною, адже із 2017 останній вільно проживає в Україні, одружився, працював, в його сім`ї народилось двоє дітей, яких він утримує, є єдиним годувальником в родині. Наголошує, що за достатньо великий проміжок часу, прокуратура України, всі суди та киргизька сторона не змогли надати відповідні зміни, узгодити та встановити відповідність/невідповідність норм кримінального права зазначених у червоній картці Інтерполу фактичним обставинам, а прокуратура України не уточнювала кваліфікацію обвинувачення та норму закону, що привело до неправильного визначення обвинувачення та незаконного затримання, крім того, на даний час не надано доказів, що вказана стаття КК Киргизстану існує взагалі після зміни кодексів. Вважає, що слідчим суддею проігноровано усі доводи сторони захисту, які були надані у процесі і, які, відповідно до статті 409 КПК України є підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, в зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження №295/2117/21, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура..

Відповідно до ч.4 ст.584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.7 ст.584 КПК України, після одержання клопотання слідчий суддя встановлює особу, пропонує їй зробити заяву, перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників.

Частиною 8 ст.584 КПК України визначено, що при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Згідно з ч.10 ст.584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до ч.11 ст.584 КПК України у межах строку екстрадиційного арешту слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Судове рішення щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження №295/7283/20, в провадженні правоохоронних органів Киргизької Республіки перебуває кримінальна справа за підозрою громадянина указаної держави ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК Киргизької Республіки.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Головного управління Державного комітету національної безпеки Киргизької Республіки від 30.04.2018 року ОСОБА_9 притягнуто в якості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК Киргизької Республіки.

Постановою Ошського міського суду від 30.04.2018 відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

18.08.2020 в порядку ст.ст.208, 582 КПК України на території м. Житомира співробітниками УСБУ в Житомирській області встановлено та затримано ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 18.09.2020 року відносно ОСОБА_9 у порядку ст.584 КПК України застосовано екстрадиційний арешт строком на 2 місяці до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Киргизької Республіки.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 12.11.2020 року визнано наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_9 під вартою строком на 2 місяці, тобто до 11.01.2021 року включно, та в подальшому ухвалою слідчого судді від 04.01.2021 року визнано наявність підстав для подальшого тримання його під вартою строком на 2 місяці.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 24 лютого 2021 року визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_9 строком на два місяці, тобто до 23 квітня 2021 року (включно).

На даний час ОСОБА_9 утримується в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

08 червня 2021 року до Богунського районного суду міста Житомира надійшло клопотання заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 про продовження застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Киргизької Республіки строком на два місяці. (а.п.1-4)

Зазначене клопотання було задоволено оскаржуваною ухвалою слідчого судді.

При цьому, з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, відповідно до вимог ч.8 ст.584 КПК України, не досліджуючи питання про винуватість та не перевіряючи законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно ОСОБА_9 , перевірив наявність обставин, які згідно зі ст.584 КПК України є підставою для застосування та продовження екстрадиційного арешту.

З огляду на вище викладене та враховуючи, що ОСОБА_9 не є громадянином України, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрі є громадянами України, йому раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при застосуванні якого встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, перебуває у міжнародному розшуку правоохоронних органів іноземної держави, інкримінований йому злочин за законодавством України є екстрадиційним, строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, відповідно до ст.49 КК України, не закінчились, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про продовження застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В даному випадку, слідчим суддею не залишено по-за належною увагою і той факт, що ОСОБА_9 17.09.2020 звертався до УДМС у Вінницькій області з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за результатами розгляду якої УДМС України у Вінницькій області прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (наказ начальника Управління № 2 від 12.01.2021 року), що було оскаржено 18.01.2021 представником ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_7 . Рішенням ДМС України від 26.02.2021 №15-21 відхилено скаргу адвоката ОСОБА_7 та зазначене рішення 29.03.2021 оскаржено останнім до Окружного адміністративного суду м.Києва.

Як слушно зазначає слідчий суддя, саме вище зазначена обставина, з огляду на вимоги ч.4 ст.590 КПК України, перешкоджає вирішенню на даний час питанню про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_9 , оскільки згідно наведеної норми закону рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Метою продовження тримання під вартою ОСОБА_9 є забезпечення останнім виконання покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам втечі та забезпечення у подальшому його видачі.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження, неповноту судового розгляду, на думку апеляційного суду, такі доводи є необґрунтованими та спростовуються наданими матеріалами судового провадження.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав для продовження застосування екстрадиційного арешту, оскільки слідчим суддею не було встановлено підстав для відмови у задоволенні клопотання, не встановлено таких підстав і апеляційним судом при апеляційному перегляді ухвали. Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо відомостей на підтвердження тих обставин, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може гарантувати запобігання втечі та забезпечити у подальшому видачу ОСОБА_9 ..

Апеляційні посилання на те, що відповідні правоохоронні ограни, як України, так Киргизької Республіки, на момент розгляду клопотання не змогли, узгодити та встановити відповідність, або невідповідність норм кримінального права зазначених у червоній картці Інтерполу фактичним обставинам злочину, а прокуратура України не уточнювала кваліфікацію обвинувачення та норму закону, та існування в кримінальному законодавстві Киргизької Республіки (ч.2 ст.375 КК Киргизької Республіки), до уваги не беруться, оскільки відповідно до ч.8 ст.584 КПК України перевірка даних обставин знаходиться за межами компетенції слідчого судді.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що виклад фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення (постанова про притягнення як обвинуваченого від 30.04.2018 на арк.16), достатньо свідчить про обґрунтовану можливість ОСОБА_9 ( ОСОБА_14 ) бути обізнаним, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, розуміти зміст цих обставин, як і використовувати та реалізовувати свої відповідні процесуальні права передбачені КПК України, зокрема право на захист.

Що стосується посилань захисника на те, що ОСОБА_15 одружений та має двох дітей, вільно проживає в Україні з 2017 року, працював, є єдиним годувальником в родині, а тому не буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, то дані обставини не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та не спростовують ризиків ухилення останнім, з метою уникнення передачі його компетентним органам Киргизької Республіки.

При цьому, суд апеляційної інстанції зважає і на неодноразові рішення Європейського суду з прав людини, зокрема те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи адвоката щодо відсутності підстав для тримання ОСОБА_9 під вартою, є необґрунтованими, оскільки сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо відомостей на підтвердження тих обставин, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може гарантувати запобігання його втечі та забезпечити у подальшому видачу останнього.

Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Відтак, зазначені в апеляційні скарзі доводи та підстави, з яких адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, є безпідставними, оскільки вони враховані при постановленні рішення та їм надано відповідну оцінку.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, у відповідності до вимог КПК України та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників, а тому апеляційна скарга захисника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422, 584 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 10 червня 2021 року, якою продовжено застосування до громадянина Киргизької Республіки Гуламжанова ОСОБА_16 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Киргизької Республіки строком на два місяці, тобто до 09 серпня 2021 року (включно), - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :