Справа № 216/6587/20
Провадження № 1-кп/216/554/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальні провадження № 0000299, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2015 року та № 0001569, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2020 року щодо,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 06.08.1996 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст.ст.206 ч.2, 141 ч.2, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 17.09.1996 року вирок змінено, за ст.ст.206 ч.2, 141 ч.2, 42 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі. Звільнився 30.08.1998 року внаслідок застосування Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року;
2) 06.09.1999 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст.ст.81 ч.2, 81 ч.3, 140 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Постановою Солонянського райсуду Дніпропетровської області від 09.11.2001 року на підставі розділу 2 Заключних та перехідних положень КК України в редакції 2001 року, перекваліфіковано зі ст.ст.81 ч.3,140 ч. 3 КК України (1960) на ст.185 ч.3 КК України (2001), на підставі ст.42 КК України вважати засудженим до 6 років позбавлення волі. Звільнився 0806.2005 року по відбуттю призначеного покарання;
3) 29.01.2008 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст. ст.289 ч.2, 187 ч.3, 69, 70 ч.1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, з конфіскацією майна;
4) 10.01.2012 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст.ст.186 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 29.01.2008 року, остаточно до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
5) 10.05.2012 року Жовтневим райсудом міста Кривого Рогу за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.70 ч.4 КК України частково приєднано покарання за вироком Центрально-Міського райсуду міста Кривого Рогу від 10.01.2012 року, остаточно до відбуття 4 роки 3 місяця позбавлення волі. Звільнився 09.12.2014 року згідно ухвали Софіївського райсуду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року, умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 26 днів;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 187 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7
представник потерпілого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 02 лютого 2015 року, близько о 01.15 год., перебуваючи на передньому сидінні салону автомобіля марки «Форд Транзит», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався поблизу ТЗК «Спортмайданчик», по вулиці Українська, 137-а, у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, водій якого надавав послуги таксі, діючи умисно, маючи намір на заволодіння чужим майном, відкрито здійснив напад на водія, раніше не знайомого йому громадянина ОСОБА_9 , а саме притиснувши правою рукою до його шиї ніж, оголосив вимогу зупинити транспортний засіб, та віддати йому мобільний телефон, та наявні у потерпілого грошові кошти, погрожуючи у випадку непокори спричинити тілесні ушкодження небезпечні для життя та здоров`я. Потерпілий ОСОБА_9 реально усвідомлюючи, що ОСОБА_5 притиснув до його шиї ніж, та може реалізувати свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном та позбавити при цьому його життя, віддав останньому наявні у нього майнові цінності, а саме мобільний телефон «LGOptimus», вартістю 2 000 грн., та грошові кошти в сумі 150 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 заволодів вказаним вище майном, та заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2 150 грн., після чого, з викраденим з місця злочину втік, розпорядившись ним на свій розсуд.
Крім того, у середній декаді грудня 2014 року, ОСОБА_5 , знаходячись на площі Визволення, у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, отримав у подарунок від невстановленої слідством особи ніж, який носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Так, 02 лютого 2015 року, о 04.00 год., ОСОБА_5 був затриманий працівниками міліції, та доставлений до Центрально-Міського РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, розташованого по вул. Першотравнева, 14, у місті Кривого Рогу, де у нього, у службовому кабінеті № 107, під час обшуку особистих речей, при складанні протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, в порядку ст.208 КПК України, у присутності понятих, у внутрішній кишені його спортивної куртки, було виявлено та вилучено ніж, який згідно висновку судово-криміналістичної експертизи №55/03-58 від 04.02.2015 року, є колючо-ріжучою холодною зброєю, виготовленою саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення (Канадського типу (США)), який він носив при собі, без передбаченого законом дозволу.
Крім того, 23.09.2020 року приблизно о 15.00 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запросив до себе додому на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , свого знайомого ОСОБА_7 , 04.06.1982 метою вживання алкогольних напоїв.
Далі, цього ж дня, приблизно о 16.30 годині, після спільного вживання алкоголю з запрошеним на територію свого проживання ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном і зверненням його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, здійснюючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , на вказаній ділянці місцевості підшукав собі знаряддя злочину - молоток, та здійснюючи свій злочинний намір наніс один удар молотком в тім`яну частину голови ОСОБА_7 після чого останній впав на землю. Далі ОСОБА_5 , притис своєю ногою грудну клітину ОСОБА_7 до землі та зняв з шиї останнього золотий ланцюжок довжиною 54 см вагою 10 г 585 проби вартістю 18481,48 гривень (висновок експерта № 19/104-17/1/5/703 від 13.10.2020). Далі ОСОБА_5 висловлюючи погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_7 , який в цей час продовжував лежати на землі, а саме під погрозою позбавлення й життя, тим самим подавивши можливу волю до опору з боку потерпілого, який реально сприймав погрози, дістав з кишені штанів потерпілого ОСОБА_7 належну останньому платіжну картку банківської установи "ПриватБанк» НОМЕР_2 якій відповідає банківський рахунок відкритий у ПАТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 , та забрав зі столу, що знаходиться на території домоволодіння, мобільний телефон марки Huawei моделі Р Smart Z STK LX1 (51093WVК) НОМЕР_3 , ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 вартістю 3974,67 гривень (висновок експерта № 19/104-17/1/5/703 13.10.20) що належить потерпілому ОСОБА_7 .. Після чого ОСОБА_7 скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_5 , втік з території домоволодіннях АДРЕСА_2 .
В результаті розбійного нападу ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 заподіяв майнову шкоду на загальну суму 22456,15 гривень та тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1738 від 21.10.2020 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознак небезпеки для життя.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч.2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України, що йому інкримінують, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час судового розгляду, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказані вище злочини за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальних актах, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось. Щиро розкаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчинених діянь, просив суворо не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 визнав повністю.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, підтримав заявлений цивільний позов повністю та просив стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3138,90 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Представник потерпілого ОСОБА_8 підтримала думку потерпілого та наполягала на задоволенні цивільного позову.

Прокурор заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Обвинувачений, його захисник, потерпілий та його представник, кожен окремо проти задоволення такого клопотання не заперечували.
Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його згода на клопотання прокурора, заявлене в судовому засіданні. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим ОСОБА_5 .

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, які інкримінуються обвинуваченому. Ці діяння містять склад злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за ознаками: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій; склад злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, за ознаками: носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, склад злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України за ознаками: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій) і склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України за ознаками: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, щире каяття, визнання своєї вини обвинуваченим та сприяття органам досудового слідства у розкритті злочину. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Прокурор у судовому засіданні, ураховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, просив визнати останнього винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді 9 років 8 місяців позбавлення волі, з урахуванням попереднього вироку остаточне покарання призначити обвинуваченому у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Захисник обвинуваченого просив звернути увагу на всі пом`якшуючі обставини, застосувати закон ОСОБА_10 та призначити покарання обвинуваченому необхідне та достатнє для його виправлення.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Потерпілий та його представник, кожен окремо у судовому засіданні щодо призначення покарання покладалися на розсуд суду.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст. 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку, нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно (м.к. п.212), раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти нові умисні корисливі злочини, передбачені ч. ч. 2, 4 ст.187 КК України, офіційно не працевлаштований, не одружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебував і не перебуває (м.к.п.213-214), майнова шкода потерпілим відшкодована повністю.
З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 не можливе без його ізоляції від суспільства та про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Таким чином суд, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Окрім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховуючи повне відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого майна, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі за правилами ч. 1 ст. 71 КК України.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 перебував з 02.02.2015 року по 28.10.2019 року, у Криворізький УВП № 3 в стані попереднього ув`язнення по справі № 0000299 від 02.02.2015 року, справа № 216/825/15-к, що є підставою для зарахування вказаного часу попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Постанови Великої Палаті Верховного Суду від 29.08.2018 року, згідно якої застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VII.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в рамках цього кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.

Крім того, потерпілим ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_5 , оскільки злочинними діями обвинуваченого завдано майнову та моральну шкоду, яку потерпілий просить стягнути.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Статтею 22ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає, виходячи з характеру та об`єму заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 є обґрунтованим, та визнано обвинуваченим ОСОБА_5 . Заподіяна позивачеві матеріальна шкода встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи та копіями квитанцій, доданими до цивільного позову, згідно з яким сума майнової шкоди становить 3138,90 грн.
Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи те, що потерпілий дійсно зазнав матеріальних та моральних страждань, а обвинувачений визнав в судовому засіданні цивільний позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і вважає можливим її стягнути на користь потерпілого ОСОБА_7 у повному обсязі (а.с. 25-29).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 1307,60 грн., 11765,45 грн., 491,40 грн., що разом складає 13564,45 грн.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому таке покарання:
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати засудженому ОСОБА_11 невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2012 року та визначити йому для відбування остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 обчислювати з 02.02.2015 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто з 02.02.2015 року по 28.10.2019 року включно, та з 29 вересня 2020 року до дня набрання вироком суду законної сили.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, заподіяної злочином, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3138,90 грн. (три тисячі сто тридцять вісім гривень 90 коп). в рахунок відшкодування матеріальних збитків та 100 000 грн. (сто тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати у кримінальному провадженні № 0001569 за проведення судово товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/703 від 13.10.2020 року в розмірі 1307,60 грн. (одна тисяча триста сім гривень 60 копійок), у розмірі 11764,45 грн. (одинадцять тисяч сімсот шістдесят чотири гривень 45 грн.), витрати за проведення судово-криміналістичної експертизи у кримінальному провадженні № 0000299 від 02.02.2015 року в розмірі 491,40 грн. (чотириста дев`яносто одна гривня 40 копійок).

Речові докази, що знаходяться на зберіганні у потерпілих, відповідно до їх розписок ОСОБА_9 , ОСОБА_7 (м.к.п. а.с.29-30, м.к.п. а.с. 13, 33) залишити потерпілим.

Речові докази, а саме: паперові конверти з дактилокартою ОСОБА_5 та два сліда пальців рук та один слід долоні (м.к.п. а.с. 63-64) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, а саме: оптичні диски з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_5 (м.к.п. а.с. 192, 203) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів, відповідно до квитанцій № 1161/20 від 19.11.2020 р. (м.к.п. а.с. 161) знищити.

Речові докази, а саме ніж вилучений 02.02.2015 року у ОСОБА_5 та знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів, відповідно до квитанцій № 42 від 11.02.2015 р. (том 1м.к.п. а.с. 119) знищити.

Матеріали об`єднаного кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001569 та матеріали кримінального провадження за № № 0000299 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/6587/20 (1-КП/216/554/21).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду,через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1