Справа № 367/8699/19
Провадження № 1-кп-112/21
В И Р О К
іменем України

20 травня 2021 року Обухівський районний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000083 від 10.02.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
10 лютого 2019 року, близько 00:05 години, ОСОБА_8 , прийшов від батьків, які проживають в смт. Макарів Київської області, разом зі своєю малолітньою сестрою ОСОБА_9 , 2006 року народження, до свого помешкання вагончика, що розташований в АДРЕСА_2 на території ТОВ «АФЕ-ІНВЕСТ», по грошові кошти, щоб придбати алкогольні напої. В подальшому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння смерті потерпілій, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що сестра ОСОБА_10 , є малолітньою дитиною, умисно наніс їй кулаками, сковорідкою хаотичні удари в голову, тулуб, після яких потерпіла перестала подавати ознаки життя. В результаті заподіяних ОСОБА_8 ударів, потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, закритої черепно-мозкової травми: множинних вогнищ геморологічного забою головного мозку з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми в лівій лобно-скороневій ділянці головного мозку, дифузного аксонального ушкодження, посттравматичного субхідрального крововиливу, прориву крові в шлуночкову систему головного мозку, вторинного гнійного менінгоінцефаліту, закритої травми грудної клітки, забою правої легені, перелому кісток носа, пансинуситу, множинних саден обличчя, гематоми повік, ушитих рани верхнього повіка, реактивного набряку повік справа, субкон`юктивального крововиливу зліва. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді геморалогічного забою головного мозку з внутрішньо-мозковою гематомою і субхідральним крововиливом відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою, як небезпечне для життя.

В подальшому, близько 00:32 годин, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, тіло потерпілої ОСОБА_9 , перетягнув за руку на вулицю за приміщення туалету, який розташований неподалік від вагончика, та залишив її без верхнього одягу на морозі -5-6 С?, а сам повернувся у вагончик, прибирати сліди злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпіла ОСОБА_9 , близько 02:30 години безпритомною була виявлена за приміщенням туалету працівниками Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області та відразу була госпіталізована в реанімаційне відділення Макарівської центральної районної лікарні.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним злочину. Суду ОСОБА_8 показав, що 10.02.2019 року він пішов в гості до батьків в будинок, де проживала його матір, вітчим та дві сестри ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Перебуваючи в гостях в батьків, він випив дві пляшки алкогольного напою «Рево», літру пива, а також пив горілку, та посварився з батьками. Потім він вирішив піти до вагончика, де проживає, щоб взяти гроші та взяв для підтримки з собою сестру ОСОБА_11 . Вони пішли пішки. Двері їм відчинив охоронець. В вагончику вони з сестрою посварились за матір, та він розсердився і штовхнув ОСОБА_11 , а вона у відповідь дала йому ляпаса. Він вдарив сестру пательнею по виску, голові і по потилиці, вона впала. Він вирішив, що сестра померла, наніс декілька ударів по обличчю, щоб привести її до тями. Злякався, що вона не реагує, та витягнув сестру за руки на вулицю та залишив за туалетом. А сам почав приховувати сліди злочину, та витирати кров, зібрав всі речі в крові і сховав в туалеті. Наміру вбивати сестру в нього не було, чому так сталось пояснити невзмозі. Він проживає окремо від батьків з 6 років з хрещеним та сам собі заробляє на життя, має освіту 5 класів та в 11 років лікувався в психіатричній лікарні. Його вихованням мати не займалась, матеріально не забезпечувала, батька немає. Свою вину у вчиненому визнає, відчуває провину перед рідною сестрою - потерпілою. Просив суворо його не карати, шкодує, що так сталося, став на шлях виправлення.

Потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_13 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та при призначенні покарання обвинуваченому, просили суд суворо його не карати, претензій матеріального характеру не мають.

Покази ОСОБА_8 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, з врахуванням думки учасників процесу, суд досліджує письмові докази. Судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі, стосовно тих обставин, що ніким не оспорюються, та визнаються обвинуваченим та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, законний представник обвинуваченого, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину також підтверджується письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

- рапортом від 10.02.2019 року про зникнення особи безвісти за заявою про зникнення дитини ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події від 10.02.2019 року території підприємства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 з ілюстрованою таблицею, в ході якого було виявлено в житловому приміщенні плями бурого кольору схожі на кров, та по доріжці що веде від житлового приміщення до туалету, в самому туалеті також було виявлено плями бурого кольору, схожі на кров, та сліди волочіння, що ведуть від туалету, де було виявлено потерпілу.;

- протоколом огляду місця події від 10.02.2019 року території підприємства ТОВ «АФЕ-Інвест», що розташоване за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, 49 з ілюстрованою таблицею, в ході якого було виявлено ковдру червоного кольору, кросівок рожевого кольору з написом «NIKЕ», кофтину, серветки з тканини, щітку з пластиковою ручкою, куртку чорного кольору зі слідами бурого кольору, схожими на кров;

- протоколом огляду місця події від 11.02.2019 року, в ході якого оглянуто одяг ОСОБА_8 , та виявлено на чоловічій куртці темно-синього кольору, камуфляжних штанях зеленого кольору плямами бурого кольору, схожі на кров;

- постановою від 11.02.2019 року, про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами, які були виявлені в ході огляду місця події;

- протоколами огляду місця події від 12.02.2019 року території підприємства ТОВ «АФЕ-Інвест», що розташоване за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, 49 з ілюстрованими таблицями, в ході якого було виявлено та вилучено спортивні штани темно-синього кольору з плямами бурого кольору ззовні схожі на кров, спортивні штани чорного кольору з плями бурого кольору ззовні схожі на кров, жіноча блуза світло-зеленого кольору з хаотично розміщені плями бурого кольору ззовні схожі на кров, кофта з плямами бурого кольору зовні схожі на кров, рушник голубого кольору з плями бурого кольору зовні схожі на кров, перчатки тканеві білого кольору з плями бурого кольору зовні схожі на кров, куртка кожана чорного кольору з підкладкою зеленого кольору з плями бурого кольору ззовні схожі на кров, предмет ззовні схожий на ніж загальною довжиною 22см. з плями бурого кольору ззовні схожі на кров, чоботи гумові чорного кольору з наявними на них плямами бурого кольору зовні схожі на кров, ручка від сковорідки пластмасова з металевою накладкою сріблястого кольору з плямами бурого кольору неправильної форми ззовні схожі на кров, мобільний телефон чорного кольору прямокутної форми марки «Nokia» з виявленою плямою бурого кольору круглої форми ззовні схожу на кров, мобільний телефон чорного кольору прямокутної форми з заокругленими кутами марки «DODGEE» з плямами бурого кольору ззовні схожі на кров.

- постановою про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами від 12.02.2019 року, виявлених та вилучених в ході додаткового огляду місця події 12.02.2019 року;

- протоколом огляду місця події від 18.07.2019 року, в ході якого виявлено та вилучено спортивні штани світло-сірого кольору із плямами бурого кольору зовні схожі на кров;

- постановою про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами від 19.02.2019 року, виявлених та вилучених в ході додаткового огляду місця події 19.02.2019 року;

- протоколом огляду документу від 09.04.2019 року, відеозапису з камер спостереження, які знаходяться на території підприємства ТОВ «АФЕ-Інвест», що розташоване за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, 49, в період часу з 09.02.2019 року на 10.02.2019 року, який було вилучено та перекопійовано на диск DVD-R.

- постановою про визнання і приєднання до справи речових доказів від 09.04.2019 року, а саме відеозапис, який перекопійовано на диск DVD-R диск;

- витягом з ЄДРДР від 10.02.2019 року;

- висновками судово-медичної імунологічної експертизи № 74 від 21.05.2019 року; № 79 від 20.05.02.2019 року; № 80 від 07.06.2019 року; № 82 від 05.06.2019 року; № 81 від 31.05.2019 року; № 83 від 10.06.2019 року; № 73 від 23.05.2019 року; № 78 від 23.05.2019 року; № 75 від 14.06.2019 року; № 76 від 21.05.2019 року де вказано що сліди крові, виявлені на вищевказаних речових доказах вилучених на місці події, належать саме ОСОБА_9 ;

- висновками молекулярно-генетичних експертиз № 10-521 від 21.05.2019 року, № 10-518 від 21.05.2019 року, № 10-525 від 23.05.2019 року, № 10-514 від 15.05.2019 року, № 10-515 від 23.05.2019 року, № 10-507 від 14.05.2019 року, № 10-509 від 17.04.2019 року, № 10-512 від 17.04.2019 року, № 10-526 від 17.04.2019 року, № 10-510 від 17.04.2019 року, № 10-511 від 14.05.2019 року, № 10-513 від 14.05.2019 року, № 10-524 від 08.05.2019 року, № 10-522 від 08.05.2019 року, № 10-520 від 06.05.2019 року, № 10-523 від 08.05.2019 року, № 10-519 від 06.05.2019 року, № 10-528 від 06.05.2019 року, № 10-547 від 03.05.2019 року, № 10-570 від 20.05.2019 року, № 10-516 від 12.06.2019 року, де зазначається, що генетичні ознаки слідів крові та клітини з ядрами виявлені у змивах на поверхні підлоги в приміщенні, дверях, предметах, туалеті, вилучених на місці події, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 ;

- висновками судово медичної експертизи № 32/д від 29.05.2019 року, № 38/д від 13.06.2019 року, якими встановлено, що ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 10.02.2019 року по 22.03.2019 року з діагнозом: поєднана травма, закрита черепно-мозкова травма, множинні вогнища геморагічного забою головного мозку з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми в лівій лобно-скроневій ділянці головного мозку, дифузне аксональне ушкодження, посттравматичний субарахноідальний крововилив, прорив крові в шлуночкові систему головного мозку, вторинний гнійний менінгоінцефаліт, закрита травма грудної клітки, забій правої легені, перелом кісток носа, пансинусит, множинні садна обличчя, гематома повік, ушиті рани верхньої повіки, реактивний набряк повік справа, субкон`юнктивальний крововилив зліва. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді геморагічного забою головного мозку з внутрішньо-мозковою гематомою і субарахноідальним крововиливом відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою, як небезпечне для життя. Пошкодження спричинені тупими предметами внаслідок їх неодноразової дії. Давність заподіяння ушкоджень відповідає моменту вчинення злочину.;

- висновком судово медичного експертного дослідження №3 від 11.02.2019 року, в якому вказується, що при судово-медичному обстеженні 10.02.2019 року у ОСОБА_8 встановлені рана правої кисті, забій м`яких тканин правої кисті, множинні садна і підшкірна гематома лівої кисті. Виявлені ушкодження відносяться до категорії легких, спричинені тупими травмуючи ми предметами, давність їх утворення може відповідати моменту вчинення злочину.

- протоколом затримання особи, підозрюваної у злочині особи від 10.02.2019 року, де зазначається, що ОСОБА_8 був затриманий 10.02.2019 року;

- протоколом №21 медичного обстеження для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння від 10.02.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- висновком судово-психіатричного експерта № 194 від 08.05.2019 року, де зазначено, що ОСОБА_8 страждає в даний час та страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню легко вираженої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю, під час скоєння інкримінованих йому дій міг та може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування заходів медичного характеру не потребує, під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.;

Крім того, в судовому засіданні були досліджені матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, а саме: копія паспорта обвинуваченого, довідка від 22.01.2018 року про реєстрацію місця проживання обвинуваченого, довідка про відсутність судимостей, довідки про те, що ОСОБА_8 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеристика за місцем проживання, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_13 від 11.02.2019 року, акт обстеження з`ясування матеріально-побутових умов сім`ї неповнолітнього ОСОБА_8 від 15.05.2019 року, довідка від 13.05.2019 року про місце реєстрації ОСОБА_8 , довідка-характеристику з місця проживання №10113/106/25/1-2019, лист від 05.06.2019 року № 478 головного лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, характеристика з місця навчання від 14.02.2019 року №68, характеристика на неповнолітнього ув`язненого ОСОБА_8 , який тримається в ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 13.06.2019 року, характеристика з спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 139 з поглибленим вивченням математики, звіт про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього ОСОБА_8 складений Службою у справах дітей та сім`ї Макарівської РДА від 02.12.2019 року, досудова доповідь про неповнолітнього обвинуваченого.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності з врахуванням ч.1 ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку «поза розумним сумнівом» для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає винуватість ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України доведеною повністю, та приходить до висновку про доведеність його винуватості у вчиненні даного злочину, оскільки він своїми умисними діями, які виразились в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині - малолітній дитині, вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає, що дії ОСОБА_8 , органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, кваліфіковані не вірно, з огляду на відсутність у останнього умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 , відсутністю заздалегідь підготовлених знарядь для вчинення злочину, тому вважає, що дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації на ч. 1 ст.121 КК України.

Твердження та доводи захисника про відсутність умислу в обвинуваченого на позбавлення життя малолітньої дитини ОСОБА_9 , та необхідність перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, колегія суддів вважає непереконливими з наступних підстав.

Ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - малолітній дитині.

У свою чергу, частина 1 статті 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

У випадку, коли під час замаху на злочин винний спрямовує свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, в такому разі може мати місце добровільна відмова від вчинення злочину - остаточне припинення особою за своєю власною волею замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця (ст. 17 КК України).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 17 КК України особа, яка добровільно відмовилася від доведення злочину до кінця, підлягає кримінальній відповідальності в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.

На стадії закінченого замаху на вбивство добровільна відмова можлива лише в тих випадках, коли між здійсненим діянням і ймовірним настанням суспільно небезпечних наслідків є певний проміжок часу, у ході якого особа контролює розвиток причинного зв`язку, може втрутитися і перешкодити настанню суспільно небезпечного наслідку. Добровільна відмова у цих випадках можлива лише завдяки активним діям.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Згідно з роз`ясненням, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає кримінальній відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину. Якщо ж відмова мала місце вже після вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити. При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Верховний Суд України в своїх рішеннях (справи № 5-10кс14, № 5-32кс14) неодноразово вказував, що вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Суд також звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

У даному кримінальному провадженні про умисел обвинуваченого на вбивство малолітньої ОСОБА_9 , переконливо свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого ним діяння, зокрема знаряддя злочину, спосіб нанесення, характер і локалізація тілесного ушкодження (сковорідкою в місце розташування життєво важливого органу людини голову, та тулуб) з прикладанням значної фізичної сили, інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинуваченого, поведінка обвинуваченого під час злочину, та поведінка після вчинення злочину, який після нанесення ударів потерпілій яка вже не подавала ознак життя намагався приховати злочин, та перетягнув тіло потерпілої без верхнього одягу на мороз до туалету де залишив фактично помирати, що свідчить про наявність умислу на вбивство і полягає в тому, що останній, заподіявши малолітній потерпілій удари у життєво важливі органи голову, та тулуб, в зв`язку з чим вона втратила свідомість безумовно свідчать про умисел та спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілої.

Вказані обставини переконують колегію суддів, що обвинувачений умисно намагався позбавити життя потерпілу, беручи до уваги і сварку яка між ними виникла, та сварку з матір`ю та обвинувачем, та використовуючи свою явну перевагу над малолітньою потерпілої, оскільки в руках тримав сковорідку, був старшим, та значно сильнішим.

На переконання колегії суддів, усі дії ОСОБА_8 вказують на те, що обвинувачений бажав настання смерті потерпілій, оскільки вона була улюбленою дитиною матері, а він позбавлений материнської любові та опіки, оскільки з раннього віку проживав у родичів, сам себе забезпечував, раніше намагався вчинити суїцид, та був позбавлений батьківського піклування, а потерпіла проживала з матір`ю, яка її забезпечувала, обвинувачений усвідомлював, що спричинення ним ударів у життєво-важливі органи потягне за собою смерть останньої і такі його дії не призвели до смертельного наслідку лише завдяки діям працівників поліції, які через декілька годин знайшли її безпритомною.

Отже, дії ОСОБА_8 були продиктовані єдиним умислом і спрямовані на вчинення умисного вбивства малолітньої ОСОБА_9 , з мотивів помсти, заздрощів потерпілій, в зв`язку з виниклим конфліктом напередодні з матір`ю, а потім і сваркою з потерпілою.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини.

Завдаючи удари сковорідкою та руками у життєво-важливі органи малолітньої потерпілої, обвинувачений діяв з прямим умислом на заподіяння смерті про що свідчить і його поведінка, намагання приховати злочин, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті малолітньої потерпілої та бажав їх настання, а тому його дії правильно кваліфіковані, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - малолітній дитині, за ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винуватого та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, його характер направлений на позбавлення життя малолітньої потерпілої, обстановку, спосіб, місце і час його вчинення, форму, вид, ступінь вини, мотив і мету кримінального правопорушення, обставини, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення і характеризують поведінку останнього після вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується по місцю проживання посередньо, думку потерпілої яка просила сурово не карати, наявність пом`якшуючих, та обтяжуючих покарання обставин, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів, колегія суддів, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, призначення такого виду покарання як позбавлення волі забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів.

В той же час, хоча ОСОБА_8 характеризується посередньо, але враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують його покарання, те що він щиро розкаявся, вчинив злочин вперше будучи неповнолітнім, його негативне ставлення до скоєного, індивідуальні особливості ОСОБА_8 , а саме: його легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню легко вираженої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю, виховування у родині без батьків, з врахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_8 міри покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, на підставі ст.69 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ст. 119 ч.1 КПК України, з врахуванням майнового стану обвинуваченого колегія суддів вважає за можливе звільнити ОСОБА_8 повністю від оплати процесуальних витрат пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_8 з моменту його затримання з 10.02.2019 року.

Звільнити ОСОБА_8 від сплати процесуальних витрат, повністю.

Речові докази у кримінальному провадженні: спортивні штани темно-синього кольору, спортивні штани чорного кольору, жіноча блуза світло-зеленого кольору, кофта, рушник голубого кольору, перчатки тканеві білого кольору, куртка кожана чорного кольору з підкладкою зеленого кольору, предмет ззовні схожий на ніж, чоботи гумові чорного кольору, ручка від сковорідки пластмасова з металевою накладкою сріблястого кольору, сліди папілярних узорів, наволочку та підодіяльник, кросівок рожевого кольору, три тканні серветки білого кольору, щітка з пластиковою ручкою синього кольору, ковдру червоного кольору, знищити,

Мобільний телефон чорного кольору прямокутної форми марки «Nokia», та мобільний телефон чорного кольору прямокутної форми з заокругленими кутами марки «DODGEE», повернути власникам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2