Провадження № 1-кп/638/904/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та зменшення розміру застави у судовому провадженні стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває в умовах ДУ Харківський слідчий ізолятор,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:

В провадження Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризику спробам переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків в цьому кримінальному провадженні, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обвинуваченим в судовому засіданні подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначає про свою незгоду з думкою прокурора про те, що запобігти ризикам можливо лише застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У випадку неможливості зміни запобіжного заходу просив зменшити розмір застави до 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на непомірність його розміру.
Захисник обвинуваченого заперечував проти заявленого клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість ризиків, заявлених прокурором, клопотання обвинуваченого підтримав.
Суд, розглянувши подані прокурором та обвинуваченим клопотання, заслухавши думку учасників провадження, оглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ухвалою суду від 17.11.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ухвалою суду продовжено до 20.06.2021 року.
Відповідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, судом враховується, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, а саме: наявність ризику спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення - злочину.
Разом із цим, суд дійшов висновку про необґрунтованість існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроб обвинуваченого іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, через недоведеність прокурором. Також не доведено прокурором ризик впливу обвинуваченого на потерпілого, оскільки останній допитаний в судовому засіданні.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).
Згідно ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Таким чином, виходячи зі змісту ст.201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зменшення встановлених ризиків, що пов`язано з плином судового розгляду.
Об`єктивних даних щодо зменшення встановлених при застосуванні запобіжного заходу до обвинуваченого ризиків суду не надано. Обставини, зазначені обвинуваченим у клопотанні не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченим та його захисником не надано нових відомостей, які б свідчили про зменшення ризиків, які слугували підставою для постановлення ухвали про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, є дієвим та забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у злочинах, у вчиненні яких обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, не одружений, не працевлаштований, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на строк до 60 діб, тобто до 08 серпня 2021 року включно.
Щодо клопотання обвинуваченого про зменшення розміру застави суд зазначає наступне.
Ухвалою суду від 17.11.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 360 гривень.
Суд, визначаючи розмір застави у відповідності до вимог ст.182 КПК України, врахував обставини та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, ризики, передбачені ст.177 КПК України. Також суд дійшов висновку, що визначена застава є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання по суті заявленого обвинуваченим клопотання, суд зауважує, що сам по собі факт невикористання визначеного обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу і несплата цієї застави, не є досить переконливим для зменшення її розміру. Інших даних і обставин, які б слугували підставою для зменшення розміру застави стороною захисту не надано та судом не встановлено, а тому підстав для зменшення розміру застави, суд на даному етапі судового розгляду не знаходить.
Визначений судом розмір застави в повній мірі узгоджується з вимогами ч. 4 та ч. 5 ст.182 КПК України.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 201, 331, 369, 372 КПК України, суд,

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та зменшення розмірі застави відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі Харківський слідчий ізолятор, продовживши строк дії запобіжного заходу до 08 серпня 2021 року включно з можливістю протягом всього строку тримання під вартою внести заставу, розмір якої визначений ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.11.2020 року.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку дії запобіжного заходу безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1