Справа № 932/5962/21
провадження №1-кс/932/3225/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0000723 від 17.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
29 липня 2021 р до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання про арешт нерухомого майна на даний час належного ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової карти платника податку - НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом заборони користуванням, розпорядженням та відчуження даного майна, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна за № 101.

В обґрунтування клопотання зазначив, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є не тільки допустимим, а і необхідним з огляду на те, що лише завдяки йому буде виконано завдання даного кримінального провадження - захист інтересів потерпілого.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані додатки, вважаю за необхідне клопотання задовольнити частково за наступних підстав.

Так, під час судового розгляду встановлено, що у провадженні слідчого відділу ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000723 від 17.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи майном ОСОБА_6 , а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який показав, що після смерті його матері ОСОБА_7 він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського МНО ОСОБА_8 з метою вступу в спадщину за законом та при оформленні отримав відмову, щодо отримання спадщини по вказаній квартирі у зв`язку із переходом права власності за іншою особою.

Проведено огляд кабінету електронних сервісів, а саме до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомості за № 101, а саме квартири АДРЕСА_2 відповідно до чого встановлено, що вказана квартира зареєстрована до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяження за ОСОБА_9 .

Встановлено, що ОСОБА_9 набула право власності на вказану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі за №180 від 30.04.2021 року. Продавцем згідно вказаного договору виступав ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової карти платника податку - НОМЕР_2 . Згідно п. 1.3 вказаного договору встановлено, що ОСОБА_11 належала вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 10.06.1998 року за реєстровим №5-483.

Однак згідно відповіді завідуючої Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори встановлено, що згідно реєстру для реєстрації нотаріальних дій нотаріуса ОСОБА_12 за 1998 рік, 10.06.1998 року за реєстровим №5-483 вказано іншу нотаріальну дію. Згідно нотаріального наряду Договори відчуження квартир розпочато 03.01.1998 рік закінчено 30.06.1998 рік аркушів 419, згідно алфавітного опису вищезазначених документів не значиться.

Також встановлено, що ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової карти платника податку - НОМЕР_3 відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_13 , зареєстровано в реєстрі за №1627 від 24.06.2021 року продала вказану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової карти платника податку - НОМЕР_1 .

Вказаними діями ОСОБА_11 спільно з іншими невстановленими особами, серед яких можуть бути ОСОБА_9 та ОСОБА_5 позбавили права потерпілого ОСОБА_6 вступити в спадщину за законом та користуватись, розпоряджатись вказаною квартирою.

28.07.2021 слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визнання речових доказів - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна за № 101, яка відповідно до ст. 98 КПК України є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна зазначеного в клопотанні слідчого.
Щодо вимог про заборону користування квартирою, то в даній частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки слідчим не обґрунтовано застосування такого способу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0000723 від 17.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна за № 101 шляхом заборони відчуження, розпорядження.

В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому, прокурору.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1