Справа№751/555/21
Провадження №1-в/751/86/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про приведення вироку суду у відповідність до національного за-конодавства та міжнародним нормам

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

засуджений - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_4 ,

Встановив:

До Новозаводського районного суду м. Чернігів звернулась клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про приведення вироку Ніжинського міськрайонного суду від 16.11.2012 року у відповідність до національного законодавства та міжнародним нормам шляхом заміни довічного позбавлення волі на певний строк.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник заявлене клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, мотивуючи відсутністю законодавчих підстав.

Представник ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» в судове засідання не з`явився, в розгляді клопотання покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, враховуючи наступне.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2012 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, п.«а,ж,і» ст.93, ч.2 ст.17, п.«а,з,і» ст.93, п.«а,ж,з,і» ст.93, ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року), ч.2 ст.15, п.6,9,12,13 ч.2 ст.115, п.6,9,12,13 ч.2 ст.115, п.6,9,11,12,13 ч.2 ст.115, п.1,6,9,12,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 та ч.2 ст.263, ч.2 ст.262, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалами апеляційного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року та ВССУ від 10 грудня 2015 року вирок суду щодо ОСОБА_5 частині призначення покарання у виді довічного позбавлення волі був залишений без змін. Строк перебування засудженого в місцях позбавлення волі рахується з 04 грудня 2009 року.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно п.п.3.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовне дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч.1 ст.81 КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України можуть застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, ОСОБА_5 , який засуджений до довічного позбавлення волі, не можливо замінити невідбуту частину покарання більш м`яким згідно ст.82 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що національним законодавством України на теперішній час не передбачено будь-якого іншого способу вирішення порушеного засудженим ОСОБА_5 питання, крім заміни засудженому призначе-ного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років актом про помилування (ст.87 КК).

Окрім того, саме по собі покарання у виді довічного позбавлення волі не може вважатись нелюдським покаранням чи покаранням, що принижує гідність особи. Зокрема, в рішенні у справі Sawoniuk v. United Kingdom(№ 63716/00) (Савонюк проти Сполученого Королівства) від 29 травня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що питання про відповідність строку позбавлення волі тяжкості злочину виходить поза межі сфери дії Конвенції.

Лише непом`якшуване довічне позбавлення волі являє собою порушення статті 3 ЄКПЛ. Так, поясненням цьому є те, що особа не може бути ізольована, якщо немає обґрунтованих пенологічних підстав для цієї ізоляції, включаючи кару, стримування, забезпечення громадської безпеки та виправлення, баланс між якими необов`язково є статичним і може змінитися в ході відбування покарання. Відповідно, лише шляхом проведення перегляду обґрунтованості продовження ізоляції у відповідний момент відбування покарання ці фактори або зміни можуть бути належним чином оцінені «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства» (Vinter and othersv. United Kingdom), № 66069/09, 130/10 and3896/10, 9 липня 2013 року, п.111).

В національному законодавстві України, як зазначив ЄСПЛ, існує суттєва законодавча прогалина, що стосується врегулювання можливості звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Однак, вдосконалення нормативно-правових актів шляхом прийняття законів, внесення до них змін і доповнень є прерогативою законодавчої гілки влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Адже варто розрізняти повноваження щодо нормотворення, які належать саме законодавчому органу, та повноваження щодо правозастосування, що реалізуються судовими органами в процесі здійснення правосуддя.

В свою чергу і Велика Палата в справі № 1-42/2004 від 08.07.2020 року дійшла до наступних висновків: а) довічне позбавлення волі як пропорційний та справедливий вид покарання за скоєння найтяжчих злочинів не суперечить ідеї людської гідності, яка лежить в основі ЄКПЛ, та не являє собою порушення її статті 3; б) лише нескорочуване довічне позбавлення волі є порушенням статті 3 ЄКПЛ; в) відсутнє порушення статті 3 ЄКПЛ в тому випадку, коли існує нормативно визначений на національному рівні та практично ефективний механізм перегляду покарання у виді довічного позбавлення волі; г) механізм перегляду покарання у виді довічного позбавлення волі дозволяє національним органам оцінити зміни поведінки довічно ув`язненого і констатувати про-грес, який не виправдовує триваюче утримання в ізоляції.

З урахуванням того, що на момент розгляду клопотання необхідних змін законодавчим органом не внесено, порядок та умови перегляду призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі нормативно не визначені, суд позбавле-ний можливості розглянути питання щодо відповідності довічного позбавлення волі ОСОБА_5 міжнародним стандартам.

Керуючись ст.ст.82,87 КК України, ст.151 КВК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд

Ухвалив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про приведення вироку суду у відповідність до національного законодавства та міжнародним нормам відмовити.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 8 год. 26.04.2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає сили після закінчення строку на її оскарження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3