УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року

м. Київ
справа № 642/6296/20
провадження № 51 - 2391 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на судове рішення,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 у якій він просить суд касаційної інстанції розглянути не справедливі ухвали.

Статтею 427 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК) встановлені вимоги, яким має відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються. Також, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак усупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга скаржника адресована Верховному суду України.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а відповідно до частини 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.
Однак, з касаційної скарги ОСОБА_4 неможливо зрозуміти яке саме судове рішення він оскаржує до суду касаційної інстанції, оскільки скаржник хоч і долучає копії ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року про повернення скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Керівника органу досудового розслідування Холодногірського відділу поліції м. Харкова головного управління національної поліції в Харківській області щодо невнесення заяви до державного реєстру досудового розслідування, копію ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року, якою справу за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування повернуто до Ленінського районного суду м. Харкова, копію ухвали Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року про відмову у відкриті за скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року, копію ухвали Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 та ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року без змін.
Це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК та розглянути його касаційну скаргу по суті.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі скаржник не вказує на конкретні порушення закону судом та належним чином свої доводи не обґрунтовує.
Також вимоги до суду касаційної інстанції, викладені скаржником у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, вказаною нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст.433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, а тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК, належного обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою. При повторному зверненні до Верховного суду скаржнику необхідно зазначити, яке саме судове рішення він оскаржує, із врахуванням вищевказаного.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3