Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/202/21
УХВАЛА

Іменем України

12.03.2021 рокум. Долинська

Слідчий суддя Долинського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянув клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого із начальником Долинського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000713 від 13 вересня 2018 року, кримінально-правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 190 КК України, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до документів, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач сектору дізнання Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із цим клопотанням, погодженим з начальником Долинського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до документів, посилаючись на те, що в період з 1 серпня 2018 року по 9 серпня 2018 року невстановлена особа шляхом обману, користуючись номером мобільного телефону ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи її персональні дані, взяла кредит на ім`я ОСОБА_5 в Акціонерному товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на суму 30000 грн, а також у Товаристві з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на суму 4000 грн, якими заволоділа та розпорядилася.

За цим фактом 13 вересня 2018 року розпочато досудове розслідування за кримінально-правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що з 1 по 9 серпня 2018 року невстановлена особа маючи доступ до персональних даних ОСОБА_5 та до електронного кабінету « ІНФОРМАЦІЯ_4 », оформила кредит на суму 30000 грн на картку для виплат № НОМЕР_1 . ОСОБА_5 є клієнтом Акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та дійсно має картку для виплат цього банку № НОМЕР_1 .

1 серпня 2018 року на картку № НОМЕР_1 невстановленою особою було оформлено кредит та перераховано кошти в сумі 30000 грн на інші рахунки, а також для оплати в магазинах.

У зв`язку із цим, у кримінальному провадженні виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, що містять охоронювану законом таємницю та які містяться у володінні Акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відомості, що відображені в документах можуть бути використані як доказ обставин вчиненого та як доказ причетності особи до кримінального правопорушення.

У судове засідання дізнавач сектору дізнання Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду клопотання, про причину неявки не повідомила.

Представник Акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду клопотання, про причину неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання про тимчасовий доступ до документів, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 12 вересня 2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000713 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 190 КК України.

Статтею 11 КК України (в редакції на момент початку здійснення досудового розслідування) передбачено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 12 КК України, залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч 1 ст. 11 КК України в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року N 2617-VIII, що набрав чинності 3 липня 2020 року, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Отже, після набрання чинності відповідними положеннями Закону України від 22 листопада 2018 року N 2617-VIII, положення КК України отримали поняття кримінального правопорушення.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 12 КК України в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року N 2617-VIII, що набрав чинності 3 липня 2020 року, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, починаючи з 3 липня 2020 року КК України містить визначення кримінального проступку.

За санкцією ч. 1 ст. 190 КК України до внесення змін Законом України від 22 листопада 2018 року N 2617-VIII, це правопорушення було злочином невеликої тяжкості, а після набрання цим Законом чинності стало кримінальним проступком.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 219 КПК України (в редакції у період здійснення досудового розслідування) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; 2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Законом України від 22 листопада 2018 року N 2617-VIII, що набрав чинності 3 липня 2020 року, зокрема чч. 1 та 2 ст. 219 КПК України замінено новими частинами такого змісту: "1. Строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. 2. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину».

Тобто після набрання чинності Законом України від 22 листопада 2018 року N 2617-VIII чинні положення КПК України не встановлюють строк досудового розслідування кримінального проступку з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру.

Вищезазначене дає підстави вважати, що строк досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто з 12 вересня 2018 року, чинними положеннями КПК України визначався у 12 місяців. Відповідно цей строк закінчився 12 вересня 2019 року.

Будь-яких фактичних даних, що свідчать про зупинення перебігу процесуального строку зміст клопотання та додані до нього матеріали не містять.

Набрання 3 липня 2020 року чинності Законом України від 22 листопада 2018 року N 2617-VIII ніяким чином не змінює того, що 12 вересня 2019 року у цьому кримінальному провадженні закінчився строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру.

Відповідно до ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Згідно з ч. 8 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

За змістом ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

З огляду на вищезазначене, оскільки у цьому кримінальному провадженні слідчим суддею встановлено закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, відповідно ініціювання дізнавачем та погодження прокурором клопотання про тимчасовий доступ до документів є неправомірним, а тому таке клопотання слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 131, 132, 159, 160, 162-166 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене із начальником Долинського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000713 від 13 вересня 2018 року, кримінально-правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 190 КК України, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1