Справа № 450/3120/21 Провадження № 1-кс/450/531/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в м. Пустомити клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 3 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна,

в с т а н о в и в:

29 липня 2021 року т.в.о. слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 3 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , у якому просив накласти арешт на автомобіль марки «Fiat» моделі «Doblo» номерний знак НОМЕР_1 , що згідно з реєстраційними документами належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Мотивує клопотання тим, що 28 липня 2021 року близько 10 год. 45 хв. на автодорозі «Львів - Пустомити» в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки «Fiat» моделі «Doblo» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , внаслідок якої пішоход ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. 29 липня 2021 року автомобіль марки «Fiat» моделі «Doblo» номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Зазначає, що на даний час у даному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування та існує необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «Fiat» моделі «Doblo» номерний знак НОМЕР_1 для проведення експертиз і недопущення відчуження такого, знищення слідів кримінального правопорушення. Враховуючи наведене, просить клопотання задовольнити.
Т.в.о. слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 3 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 та прокурор Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак т.в.о. слідчого разом з клопотанням подав заяву, у якій просив судовий розгляд проводити за його та прокурора відсутності.
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
З приводу неявки т.в.о. слідчого та прокурора слід зазначити, що ця обставина свідчить про їх незацікавленість у розгляді клопотання, непідтримання ними такого.
Крім того, прохання т.в.о. слідчого про розгляд клопотання за відсутності прокурора не може бути задоволене з огляду на те, що у нього відсутні повноваження для виявлення волі вказаної особи щодо участь у судовому розгляді.
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник майна ОСОБА_5 та володілець такого ОСОБА_6 на розгляд клопотання не викликалися у зв`язку з тим, що т.в.о. слідчого не надав суду інформацію щодо їх контактних номерів телефону. Судові повістки не можуть бути скеровані судом з огляду на відсутність поштових марок для цього. Крім того, суд звертає увагу на скорочені строки розгляду такого, що передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України, та наголошує на необхідності надання інформації щодо номерів засобів зв`язку заінтересованих осіб для оперативного розгляду клопотань.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У п. 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1994 року у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

У справі «Колоцца проти Італії» суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п. 3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття «справедливий розгляд у суді» (див. рішення у справі «Годди проти Італії» від 09 квітня 1984 року Серія А , т. 76, с. 11, п. 28). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку "розумного співвідношення", з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

У зв`язку з тим, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу не здійснювалося відповідно до ст. 107 КПК України.

Розглянувши матеріали клопотання з доданими до нього письмовими доказами та процесуальними документами, приходжу до наступних висновків.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29 липня 2021 року стверджується, що 28 липня 2021 року в ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відкрито кримінальне провадження № 0000032.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28 липня 2021 року стверджується, що внаслідок слідчої дії вилучено, зокрема автомобіль марки «Fiat» моделі «Doblo» номерний знак НОМЕР_1 доставлений на зберіганні на території спеціального майданчика за адресою м. Львів, вул. Авіаційна, буд. 7.
Постановою про визнання речей (документів) речовим доказом і приєднання їх до матеріалів с прави від 29 липня 2021 року транспортний засіб марки «Fiat» моделі «Doblo» номерний знак НОМЕР_1 визнаний речовим доказом, приєднаний до матеріалів кримінального провадження № 0000032.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки речі та документи, що були вилучені в ході огляду місця події підпадають під ознаки ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу, і вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження та є достатні підстави вважати, що вказані речі та документи можуть бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним чи відчуженими.
Дослідивши клопотання, вважаю, що т.в.о. слідчого не обґрунтовано необхідність накладення арешту, а саме не надано доказів на підтвердження ризиків, які загрожують збереженню речового доказу. Крім того, т.в.о. слідчого не вказано, які саме експертизи будуть проводитися з вказаним транспортним засобом, не мотивована необхідність проведення таких.
Вказані обставини свідчать про те, що підстави для накладення арешту на вищезгаданий автомобіль відсутні.
Крім того, як вбачається з клопотання, у такому власником вищевказаного автомобіля вказаний ОСОБА_8 . Водночас, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 стверджується, що такий належить ОСОБА_5 . Вказана неточність не дозволяє належним чином встановити конкретні обставини, які мають значення для задоволення поданого клопотання.
Окрім цього, як вбачається з матеріалів клопотання, додані до такого документи не завірені належним чином, відповідно до вимог Національного стандарту України Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, що позбавляє слідчого суддю можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.
Відповідно до ст. 173 КПК України приходжу до висновку, що т.в.о. слідчого не доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, тому воно задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 3 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1