Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/141/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18 березня 2021 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород, Кіровоградської області, українця, громадянина, не одруженого, працюючого в ТОВ "ВКР ВЕЛТ", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчинення кримінального правопорешння передбаченого ч.3 ст.307 КПК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 18 год. 00 хв. 18.03.2021 до 18 год. 00 хв. 16.05.2021, включно, із визначенням розміру застави в сумі 181 600 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18 березня 2021 року, задоволено клопотання слідчого погоджене з прокурором та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 18 год. 00 хв. 18.03.2021 до 18 год. 00 хв. 16.05.2021, включно, із визначенням розміру застави в сумі 181 600 грн.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що в період часу з другої половини листопада 2020 року по 01 березня 2021 року ОСОБА_8 , у складі створеної та очолюваної ОСОБА_9 організованою групою, реалізуючи узгоджені з нею та ОСОБА_10 , злочинні наміри спрямовані на досягнення єдиного результату неправомірного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів, тим самим, підозрюється у вчиненні незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, у великих розмірах вчинені організованою групою тобто кримінальному правопорушенні (злочину), передбаченому ч. 3 ст. 307 КК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що органом досудового слідства ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке 27.08.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004853.

Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, у великих розмірах вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 України.

Причетність ОСОБА_8 до оголошеної підозри, підтверджується протоколом допиту свідка; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії; висновком експерта; протоколом обшуку; повідомленням про підозру (а.к. 15-18, 19-21, 31-56, 57-58,61- 66, 69- 74 ).

До того ж, слідчим суддею встановлено існування наступних ризиків, передбачених:

- п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчать про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися.

п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовжити дане, так як ОСОБА_8 неодноразово судимий зокрема і за ст. 309 КК України.

Згідно пояснень слідчого наданих в судовому засіданні та підтверджених самим ОСОБА_8 29.07.2020 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області останній засуджений до 2 років обмеження волі за ч.1 ст. 309 КК України на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Інші ризики матеріалами клопотання не доведені.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу слідчого судді та обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Свої вимоги обґрунтував тим, що не переховувався від слідства, офіційно працює в ТОВ "ВКР ВЕЛТ", також проживає з бабусею віком 82 роки, якій потрібна допомога по господарству та вказує, що потребує стаціонарного лікування.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Повідомлення про підозру було вручено підозрюваному о 17.25 год. 17.03.2021.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, у великих розмірах вчинене організованою групою.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики: п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчать про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду; п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися; п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовжити дане, так як ОСОБА_8 неодноразово судимий зокрема і за ст. 309 КК України.

Разом із тим, правильно враховано, що згідно пояснень слідчого наданих в судовому засіданні суду першої інстанції та підтверджених самим ОСОБА_8 29.07.2020 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області останній засуджений до 2 років обмеження волі за ч.1 ст. 309 КК України на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував суспільну небезпеку злочину, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 його особу, та матеріальний стан, і визначив розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181 600 грн.

Доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 стосовно того, що відсутній ризик переховування від слідства, є необґрунтованими та безпідставними. Оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Крім того, доводи в апеляційній скарзі стосовно проживання з бабусею віком 82 роки, якій потрібна допомога по господарству та потреби в стаціонарному лікуванні, є необґрунтованими та безпідставними. Так, як на підтвердження зазначених фактів, та того, що останній не може перебувати в умовах СІЗО через хворобу та неможливістю надання йому в умовах перебування під вартою необхідної медичної допомоги до суду першої та апеляційної інстанції будь-яких належних підтверджуючих документів не надано.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого погоджене з прокурором та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 18 год. 00 хв. 18.03.2021 до 18 год. 00 хв. 16.05.2021, включно, із визначенням розміру застави в сумі 181600 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)