Справа № 369/5604/21
Провадження №1-кс/369/1104/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про арешт майна, що належить на праві приватної власності підозрюваному у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000500, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368-3 КК України, ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:
27 квітня 2021 року слідчий СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про арешт майна що належить на праві приватної власності підозрюваній у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000500, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368-3 КК України, ОСОБА_7 , погодженим прокурором Києво-Святошинскої окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 ..
В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що упровадженні Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000500, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2020 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 29 жовня 2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальність «Житловий комплекс «Баварія», .

Рішенням №14/11/18 учасника ТОВ «ЖК «Баварія» від 14 листопада 2018 року, обрано (призначено) директором Товариства ОСОБА_8 з 15 листопада 2018 року.

При цьому, з 01 червня 2020 року до 31 грудня 2020 року ОСОБА_8 , будучи службовою особою, перебуваючи на посаді директора ТОВ «ЖК «Баварія», спільно та за взаємною згодою з ОСОБА_7 службовою особою ТОВ «ЖК «Баварія» яка виконує такі функції за спеціальним повноваженнями, директором ТОВ «ЄВРО-СЕРВІС ГРУП» - ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , очолив стійку організовану групу.

ОСОБА_8 визначено необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи та розподілено між ними функції, спрямовані на досягнення єдиного злочинного плану.

Спеціалізацією вказаної організованої групи стало здійснення корисливих злочинів з метою особистого збагачення, які полягали у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди від інвесторів на будівництво ТОВ «ЖК «Баварія».

З метою забезпечення існування та функціонування організованої групи ОСОБА_8 , передбачаючи настання негативних наслідків від вказаної протиправної діяльності та бажаючи їх настання, розробив єдиний план з розподілом функцій кожного учасника, направлений на незаконне збагачення шляхом вимагання та одержання неправомірної вигоди від інвесторів на будівництво ТОВ «ЖК «Баварія».

ОСОБА_8 , як організатор злочинної групи, будучи службовою особою юридичної особи приватного права, займаючи посаду директора ТОВ «ЖК «Баварія», здійснював загальне керівництво організованою групою.

Згідно розробленого злочинного плану ОСОБА_7 , будучи службовою особою, службовою особою ТОВ «ЖК «Баварія» яка виконує такі функції за спеціальним повноваженнями, директором ТОВ «Євро-Сервіс Груп» - ОСОБА_9 , будучи виконавцями організованої ОСОБА_8 групи, згідно розподілених функцій: за вказівкою ОСОБА_8 особисто зустрічалися з інвесторами ТОВ ЖК «Баварія» та роз`яснювали порядок отримання актів приймання-передавання на майнові права; вимагали та одержували неправомірну вигоду; за вказівкою ОСОБА_8 підписували та надавали акти приймання-передачі майнових прав після оплати неправомірної винагороди, виконували інші вказівки ОСОБА_8 .

Згідно розробленого ОСОБА_8 злочинного плану ОСОБА_6 , не будучи офіційно працевлаштованим до ТОВ «ЖК «Баварія», а виконуючи повноваження представника ТОВ «ЖК «Баварія» лише на підставі усної домовленості з ОСОБА_8 , таким чином будучи пособником організованої ОСОБА_8 групи, згідно розподілених функцій: за вказівкою ОСОБА_8 вимагав та отримував неправомірну вигоди, сприяв приховуванню вчиненого кримінального правопорушення, виконував інші вказівки ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою отримання незаконних прибутків, попередньо зорганізувавшись у стійке об`єднання шляхом забезпечення протягом тривалого часу стабільного складу групи, яке супроводжувалось особистими зустрічами та телефонними зв`язками, розподіливши ролі та функції між собою, вчинили умисний тяжкий злочин у сфері службової діяльності, пов`язаний із вимаганням та одержанням неправомірної вигоди службовою особою юридичної особи приватного права за наступних обставин.

Так, 14 лютого 2019 року між ОСОБА_10 та Товариством в особі в особі ОСОБА_7 , яка діє на підставі довіреності, зареєстрованої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області у реєстрі за №427 від 29 січня 2019 року, вчиненої від імені Товариства директором ОСОБА_8 , укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б/1/85/НЯ.

Згідно довідки вих. №15/12/1 від 15 грудня 2020 року, виданої директором Товариства ОСОБА_8 , підтверджено, що ОСОБА_10 повністю виконав фінансові умови Договору купівлі-продажу майнових прав №Б/1/85/НЯ від 14 лютого 2019 року, в частині оплати майнових прав на Об`єкт нерухомості (квартиру).

Проте, ОСОБА_6 , діючи спільно з директором Товариства ОСОБА_8 , достовірно знаючи про укладення вказаного вище Договору між Товариством та ОСОБА_10 , та про повну оплату останньою своїх фінансових зобов`язань за вказаним Договором, що засвідчено довідкою вих. №15/12/1 від 15 грудня 2020 року, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, узгодили вимагання додаткових грошових коштів, які не передбачено жодним усним або письмовим договором, а також іншими цивільно-правовими обов`язками або законодавством, як єдину умову підписання та видачі акту передачі майнових прав на об`єкт нерухомості (п. 5.1. Договору), необхідної для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_10 на придбану квартиру.

Так, 06 червня 2020 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 діючи з відома та згоди ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні відділу продажу Товариства, що за адресою: АДРЕСА_1 , направленого на вимагання та отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_10 за підписання та видачу акту приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості та ключів від квартири, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, вимагав та отримав від ОСОБА_10 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 10 016 (десять тисяч шістнадцять) гривень.

Сплативши неправомірну вигоду ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , отримав від останнього акт приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості та ключі від придбаної ним квартири.

Крім того, 23 березня 2019 року між ОСОБА_11 та Товариством в особі ОСОБА_7 , яка діє на підставі довіреності, зареєстрованої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області у реєстрі за №427 від 29 січня 2019 року, вчиненої від імені Товариства директором ОСОБА_8 , укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б/1/49/НМ

Згідно довідки вих. №18/12/2 від 18 грудня 2020 року, виданої директором Товариства ОСОБА_8 , підтверджено, що ОСОБА_11 повністю виконав фінансові умови Договору купівлі-продажу майнових прав №Б/1/49/НМ від 23 березня 2019 року, в частині оплати майнових прав на Об`єкт нерухомості (квартиру).

Проте, ОСОБА_6 , діючи спільно з директором Товариства ОСОБА_8 , повторно, достовірно знаючи про укладення вказаного вище Договору між Товариством та ОСОБА_11 , а також про часткову проте своєчасну оплату останнім своїх фінансових зобов`язань за вказаним Договором та без порушення його умов, що засвідчено графіком внесення платежів Додаток № 2 до Договору, а також довідкою вих. №18/12/2 від 18 грудня 2020 року, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, узгодили вимагання додаткових грошових коштів, які не передбачено жодним усним або письмовим договором, а також іншими цивільно-правовими обов`язками або законодавством, як єдину умову підписання та видачі акту передачі майнових прав на об`єкт нерухомості (п. 5.1. Договору), необхідної для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_11 на придбану квартиру.

Після чого, в червні 2020 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 діючи з відома та згоди ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні відділу продажу Товариства, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 , направленого на вимагання та отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_11 за підписання та видачу акту приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості та ключів від квартири, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, вимагав та отримав від ОСОБА_11 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 8 920 (вісім тисяч дев`ятсот двадцять) гривень.

Сплативши неправомірну вигоду ОСОБА_6 , ОСОБА_11 отримав від останнього акт приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості та ключі від придбаної ним квартири.

Крім того, 28 вересня 2018 року між ОСОБА_12 та Товариством в особі ОСОБА_8 , який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим №150 від 10 березня 2018 року, укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б/1/25/НІМ.

Згідно Актів звірки розрахунків від 28 березня 2019 року та від 11 вересня 2020 року складених та підписаних директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , останніми засвідчено, що станом на дату підписання даних Актів, сторони зафіксували, що сума фінансових зобов`язань Покупця перед Продавцем за Договором купівлі-продажу майнових прав від 28 вересня 2018 року №Б/1/25/НІМ становить 0,00 грн., що є еквівалентом 0,00 доларів США.

Проте, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повторно, достовірно знаючи про укладення вказаного вище Договору між Товариством та ОСОБА_12 , та про повну оплату останньою своїх фінансових зобов`язань за вказаним Договором, що засвідчено Актами звірки розрахунків від 28 березня 2019 року та від 11 вересня 2020 року, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, узгодили вимагання додаткових грошових коштів, які не передбачено жодним усним або письмовим договором, а також іншими цивільно-правовими обов`язками або законодавством, як єдину умову підписання та видачі акту передачі майнових прав на об`єкт нерухомості (п. 5.1. Договору), необхідної для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_12 на придбану квартиру.

Після чого, в жовтні 2020 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , діючи з відома та згоди ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні відділу продажу Товариства, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , направленого на вимагання та отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_12 за підписання та видачу акту прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості та ключів від квартири, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, вимагав та отримав від ОСОБА_13 , який діє на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від імені ОСОБА_12 , частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 9 440 (дев`ять тисяч чотириста сорок) гривень.

Сплативши неправомірну вигоду ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , відповідно до озвученої ОСОБА_6 процедури пішов до ОСОБА_7 , яка діючи з відома та згоди ОСОБА_8 на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вимагала та отримала іншу частини неправомірної винагороди в розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) гривень, після сплати якої отримав від останньої ключі від придбаної квартири та підписаний відповідний акт прийому-передачі об`єкта нерухомого майна.

Крім того, 09 вересня 2018 року між ОСОБА_14 та Товариством в особі представника ОСОБА_8 , який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим №150 від 10 березня 2018 року, укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б/1/35/НИ.

Згідно довідки вих. №25/09/6 від 25 вересня 2020 року, виданої директором Товариства ОСОБА_8 , підтверджено, що ОСОБА_14 повністю виконала фінансові умови Договору купівлі-продажу майнових прав від 09 вересня 2018 року №Б/1/35/НИ, в частині оплати майнових прав на Об`єкт нерухомості (квартиру).

Проте, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повторно, достовірно знаючи про укладення вказаного вище Договору між Товариством та ОСОБА_14 , та про повну оплату останньою своїх фінансових зобов`язань за вказаним Договором, що засвідчено довідкою вих. №25/09/6 від 25 вересня 2020 року, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, узгодили вимагання додаткових грошових коштів, які не передбачено жодним усним або письмовим договором, а також іншими цивільно-правовими обов`язками або законодавством, як єдину умову підписання та видачі акту передачі майнових прав на об`єкт нерухомості (п. 5.1. Договору), необхідної для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_14 на придбану квартиру.

Після чого, в жовтні 2020 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , діючи з відома та згоди ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні відділу продажу Товариства, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , направленого на вимагання та отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_14 за підписання та видачу акту прийому-передачі об`єкта нерухомого майна та ключів від квартири, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, вимагав та отримав від ОСОБА_15 , який діє на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від імені ОСОБА_14 , частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 8 226 (вісім тисяч двісті двадцять шість) гривень.

Сплативши неправомірну вигоду ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , відповідно до озвученої ОСОБА_6 процедури пішов до ОСОБА_7 , яка діючи з відома та згоди ОСОБА_8 , на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вимагала та отримала іншу частину неправомірної винагороди в розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) гривень, після сплати якого надала ОСОБА_14 ключі від придбаної квартири та підписаний акт прийому-передачі об`єкта нерухомого майна.

Крім того, 02 липня 2018 року між ОСОБА_16 та Товариством в особі директора ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б/1/16/ННВ.

Згідно Акту звірки розрахунків від 24 вересня 2020 року складеного та підписаного директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , сторонами засвідчено, що станом на дату підписання даного Акту, Сторони зафіксували, що сума фінансових зобов`язань Покупця перед Продавцем за Договором купівлі продажу майнових прав від 02 липня 2018 року №Б/1/16/ННВ становить 0,00 грн., що є еквівалентом 0,00 доларів США.

Окрім того, 12 лютого 2019 року між ОСОБА_17 та Товариством в особі ОСОБА_7 , яка діяла на підставі довіреності, , діючи від імені директора ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б/1/40/НИМ.

Згідно Акту звірки розрахунків від 08 серпня 2020 року складеного та підписаного директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , сторонами засвідчено, що станом на дату підписання даного Акту, Сторони зафіксували, що сума фінансових зобов`язань Покупця перед Продавцем за Договором купівлі продажу майнових прав від 02.07.2018 №Б/1/16/ННВ становить 0,00 грн., що є еквівалентом 0,00 доларів США.

Проте, ОСОБА_6 , діючи спільно з директор Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та директором ТОВ «ЄВРО-СЕРВІС ГРУП» ОСОБА_9 , повторно, достовірно знаючи про укладення вказаних вище Договорів між Товариством та ОСОБА_16 та між Товариством та ОСОБА_17 , а також про повну оплату останніми фінансових зобов`язань за вказаним Договорами, що засвідчено Актами звірки розрахунків від 24 вересня 2020 року, та від 08 серпня 2019 року відповідно, у не встановлені досудовим розслідуванням час та місці узгодили вимагання додаткових грошових коштів, які не передбачено жодним усним або письмовим договором, а також іншими цивільно-правовими обов`язками або законодавством, як єдину умову підписання та видачі акту передачі майнових прав на об`єкт нерухомості (п. 5.1. Договору), необхідної для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на придбані ними квартири.

Після чого, 05 листопада 2020 року приблизно о 11:34 год., ОСОБА_6 , та директор ТОВ «ЄВРО-СЕРВІС ГРУП» ОСОБА_9 діючи з відома та згоди ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні відділу продажу Товариства, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , направленого на вимагання та отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_17 за підписання та видачу акту приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, з корисливих мотивів, вимагали а ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_17 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 8 702 (вісім тисяч сімсот два) гривень.

Сплативши неправомірну вигоду ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , відповідно до озвученої ОСОБА_6 процедури направився до ОСОБА_7 , яка діючи на виконання спільного умислу з директором ТОВ «ЖК «Баварія» ОСОБА_8 , директором ТОВ «ЄВРО-СЕРВІС ГРУП» ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вимагала та отримала іншу частину неправомірної винагороди в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19 листопада 2020 року приблизно о 10:30 год., ОСОБА_6 та директор ТОВ «ЄВРО-СЕРВІС ГРУП» ОСОБА_9 діючи з відома та згоди ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні відділу продажу Товариства, що за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. І.Богуна,1, діючи на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , направленого на вимагання та отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_16 за підписання та видачу акту приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, діючи з відома та згоди ОСОБА_8 вимагали, а ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_16 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 9 020 (дев`ять тисяч двадцять) гривень.

Сплативши неправомірну вигоду ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , відповідно до озвученої ОСОБА_6 процедури пішов до ОСОБА_7 , яка діючи з відома та згоди ОСОБА_8 на виконання спільного умислу з директором ТОВ «ЖК «Баварія» ОСОБА_8 , директором ТОВ «ЄВРО-СЕРВІС ГРУП» ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вимагала та отримала іншу частину неправомірної винагороди в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, після чого, надала ОСОБА_16 акт приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості.

Крім того, 07 серпня 2019 року між ОСОБА_18 та Товариством в особі ОСОБА_7 , яка діє на підставі довіреності, зареєстрованої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області у реєстрі за №427 від 29 січня 2019 року, вчиненої від імені Товариства директором ОСОБА_8 , укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б/1/53/Н.

Згідно довідки вих. №25/09/35 від 25 вересня 2020 року, виданої директором Товариства ОСОБА_8 , підтверджено, що ОСОБА_18 повністю виконала фінансові умови Договору купівлі-продажу майнових прав №Б/1/53/Н від 07 серпня 2019 року, в частині оплати майнових прав на Об`єкт нерухомості (квартиру).

Проте, директор Товариства ОСОБА_8 , діючи спільно з службовою особою ТОВ «ЖК «Баварія» яка виконує такі функції за спеціальним повноваженням ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права та використовуючи надані йому повноваження, повторно, достовірно знаючи про укладення вказаного вище Договору між Товариством та ОСОБА_18 , та про повну оплату останньою своїх фінансових зобов`язань за вказаним Договором, що засвідчено довідкою вих. №25/09/35 від 25 вересня 2020 року, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, узгодили вимагання додаткових грошових коштів, які не передбачено жодним усним або письмовим договором, а також іншими цивільно-правовими обов`язками або законодавством, як єдину умову підписання та видачі акту передачі майнових прав на об`єкт нерухомості (п. 5.1. Договору), необхідної для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_18 на придбану квартиру.

Після чого, в листопаді 2020 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , діючи з відома та згоди ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні відділу продажу Товариства, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , направленого на вимагання та отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_18 за видачу акту приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості та ключів від квартири, а також за оформлення права власності придбаної квартири, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, вимагав та отримав від ОСОБА_18 , частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 10 138 (десять тисяч сто тридцять вісім) гривень.

Сплативши неправомірну вигоду ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , відповідно до озвученої ОСОБА_6 процедури, в грудні 2020 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) пішла до ОСОБА_7 , яка діючи з відома та згоди ОСОБА_8 на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вимагала та отримала іншу частину неправомірної винагороди в розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) гривень та надала ОСОБА_18 ключі від придбаної квартири та підписаний відповідний акт прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, проте право власності на квартиру за ОСОБА_18 зареєстровано не було.

Крім того, 14 лютого 2018 року між ОСОБА_19 та Товариством в особі директора ОСОБА_20 , укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б/1/28/НЛВ.

Згідно Акту звірки розрахунків складеного та підписаного директором Товариства ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , сторонами засвідчено, що станом на дату підписання даного Акту, Сторони зафіксували, що сума фінансових зобов`язань Покупця перед Продавцем за Договором купівлі-продажу майнових прав від 14 лютого 2018 року №Б/1/28/НЛВ становить 0,00 грн., що є еквівалентом 0,00 доларів США.

Проте, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_8 , повторно, достовірно знаючи про укладення вказаного вище Договору між Товариством та ОСОБА_19 , та про повну оплату останньою своїх фінансових зобов`язань за вказаним Договором, що засвідчено Актом звірки розрахунків, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, узгодили вимагання додаткових грошових коштів, які не передбачено жодним усним або письмовим договором, а також іншими цивільно-правовими обов`язками або законодавством, як єдину умову підписання та видачі акту передачі майнових прав на об`єкт нерухомості (п. 5.1. Договору), необхідної для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_19 на придбану квартиру.

Після чого, в листопаді 2020 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 діючи з відома та згоди ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні відділу продажу Товариства, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на виконання спільного умислу з директором Товариства ОСОБА_8 , направленого на вимагання та отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_19 за підписання та видачу акту приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості та ключів від квартири, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, вимагав та отримав від ОСОБА_19 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 7 792 (сім тисяч сімсот дев`яносто два) гривні.

Сплативши неправомірну вигоду ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , отримала від останнього акт приймання-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості та ключі від придбаної нею квартири.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368-3 КК України..

Слідчий зазначає, що відповідно до санкції статті, по якій здійснено повідомлено про підозру ОСОБА_6 , передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.Таким чином, виникли підстави, е у накладенні арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Вказує, що з отриманої під час проведення досудового розслідування інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційних карток на транспортні засоби та єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_6 наявне наступне майно, на яке може бути накладено арешт, а саме: Транспортний засіб марки RENAULT модель MIDLUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .
З огляду на викладене, слідчий просив суд, накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності підозрюваному у кримінальному провадженні №0000500 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , а саме: транспортний засіб марки RENAULT модель MIDLUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; інші рахунки, відкриті в установах банку на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд його задовольнити. Також у судовому засіданні прокурор просив суд, долучити до матеріалів справи копію постанови про зміну групи слідчих у кримінальному провадженні від 22 квітня 2021 року, копію постанови про зміну групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному проваджені від 29 квітня 2021 року.
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив суд долучити до матеріалів справи копії свідоцтв про народження одруження та про народження доньки ОСОБА_6 ОСОБА_21 .
Судом встановлено, що упровадженні Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000500, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2020 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Відповідно до санкції статті, по якій здійснено повідомлено про підозру ОСОБА_6 , передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційних карток на транспортні засоби та єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, у підозрюваного ОСОБА_6 наявний транспортний засіб марки RENAULT модель MIDLUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .
Дослідивши клопотання, копії матеріалів справи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також беручи до уваги заяви сторін клопотання із викладеними у них позиціями щодо клопотання про арешт майна, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні слідчий вказує, що підставами накладення арешту на вказане у клопотанні майно, є необхідність забезпечення конфіскацій майна як виду покарання.
Слідчий суддя зауважує, що матеріали подані в обґрунтування поданого клопотання не можуть слугувати достатньою підставою для накладення арешту на майно, оскільки прокурор має довести слідчому судді підставу, мету та обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.
Також слідчий суддя звертає увагу, що наданий слідчим витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційних карток на транспортні засоби та єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців про те, що у підозрюваного ОСОБА_6 наявний транспортний засіб марки RENAULT модель MIDLUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який міститься у матеріалах клопотання не може бути належним та допустимим доказом, оскільки на час розгляду клопотання з наданого витягу не можливо встановити актуальнісь інформації, яка міститься у витягу, так як наданий витяг не містить ні дати, ні часу отримання слідчим інформації. А також суд звертає увагу на той факт, що слідчим та прокурором не надано належних доказів того, що на ім`я ОСОБА_6 відкриті банківські рахунки та їх перелік.
Так, згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора .
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено обгрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а також наявність у власності підозрюваного транспортного засобу, на який слідчий просить накласти арешт, не надано доказів щодо наявних у ОСОБА_6 рахунків, а відтак потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності, як арешт майна, а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 167, 168, 170, 171, 372, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1