У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000321 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 травня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, з середньо освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.
- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5
потерпілий ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду в частині призначення покарання пом`якшити. Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано не відбуту обвинуваченим частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.05.2020 року та остаточно визначено ОСОБА_6 , враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченого, вважає, що призначене судом покарання є явно несправедливим через суворість.

Вважає, що судом вірно враховано, як пом`якшуючу обставину, щире каяття, зауважує, що відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, а це свідчить про те, що останній не ухилявся від органів досудового розслідування, визнавав свою, надавав правдиві покарання, сприяв розкриттю злочину. Вказує, що на теперішній час ОСОБА_6 відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_8 , незважаючи, що останній позовних вимог не заявляв.

Пояснює, що за час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 вже багаторазово пожалкував про скоєне, проявив щиросердне розкаяння, визнав вину в повному обсязі, надав суду правдиві показання, активно сприяв розкриттю злочину, має стійки соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, працює неофіційно та допомагає останній, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, допомагає батькові, який є непрацездатним інвалідом ІІ групи.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 31.03.2021 приблизно о 14 год. 30 хв., більш точного часу в ході дізнання встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 перебуваючи на автомобільній стоянці по АДРЕСА_2 , біля п`яти поверхового житлового будинку по АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , який в цей час перебував біля свого автомобіля марки Volkswagen Touran, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 та попрохав відвезти його до лікарні. ОСОБА_8 відмовив ОСОБА_6 через те, що в останнього руки були в крові та він міг забруднити салон автомобіля. Через відмову ОСОБА_8 між ним та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт під час якого у ОСОБА_6 виник раптовий умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи зазначений намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , кулаком правої руки наніс останньому один удар в область обличчя. В результаті вищезазначених дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої губи, який по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та травматичної екстракції першого зуба на верхній щелепі зліва, яка по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду до початку розгляду апеляційної скарги захисника, від потерпілого ОСОБА_8 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з його відмовою від обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, які просили вирок суду скасувати, кримінальне провадження стосовно обвинуваченого закрити, апеляційний суд дійшов наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , що потягло короткочасний розлад здоров`я потерпілого. Його дії органом досудового розслідування та судом кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України. Відповідно до ст. 477 КПК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України відноситься до кримінальних проваджень приватного обвинувачення.
Частиною четвертою ст.26 КПК України визначено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Пункт другий частини 7 статті 284 КПК України, крім іншого, встановлює: якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, в разі відмови потерпілого від такого обвинувачення, небажання притягувати винну особу до кримінальної відповідальності, що здійснюється незалежно від позиції підозрюваного, обвинуваченого на відміну від акта про примирення, що носить двосторонній характер.

У зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення, апеляційний суд на підставі п.7 ч.1 ст.284, ст. 417 КПК України, дійшов висновку про необхідність скасування вироку та закриття кримінального провадження №0000321 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 417, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 травня 2021 року, стосовно ОСОБА_6 - скасувати.
На підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження за №0000321 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: