Справа 688/572/20
№ 1-кп/688/7/21
Ухвала
12 березня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000043 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
встановив:
В провадженні суду на стадії судового слідства перебуває дане кримінальне провадження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення фоноскопічної експертизи відеозапису проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю за особою, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 заперечує достовірність відеозапису зустрічі із свідком ОСОБА_7 11.12.2019 року та вважає, що даний відеозапис піддавався монтажу та з нього вирізано частину розмови, зокрема щодо прийняття рішення депутатами та щодо попереднього спілкування, яке мало місце до даної зустрічі, що впливає на допустимість вказаного доказу. Аналогічне клопотання заявлялось ним під час досудового розслідування, однак слідчим було відмовлено у його задоволенні. На вирішення експертизи просив поставити наступні питання: 1. За допомогою якого технічного пристрою (відеомагнітофона, диктофона, відеокамери, спеціального засобу тощо) зафіксовані відеофонограма (фонограма) та її фрагменти? 2. За допомогою одного чи декількох технічних пристроїв зафіксовані конкретні фрагменти відеофонограми (фонограми) чи вся відеофонограма? 3. Чи є надана відеофонограма (фонограма) оригіналом чи копією? 4. Чи проводився запис відеофонограми (фонограми) безперервно? 5. Чи зазнавала змін надана відеофонограма (фонограма)? 6. Чи одночасно проводився запис відеозображення та звуку у відеофонограмі та чи відповідає зміст відеозображення запису звуку? 7. Які відеофонограми (фонограми) містять область видаленої інформації технічного пристрою (цифрового диктофона, зміненого носія інформації, іншого пристрою відео-, звукозапису тощо) та де саме? 8. Чи можливо відновити в повному обсязі або частково відеофонограму (фонограму) із змінного носія інформації? 9. Чи брали перелічені особи участь у зафіксованій на фонограмі розмові та які конкретно слова та фрази ними промовлені? Проведення експертизи просив доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз та надати експертам матеріали кримінальної справи, а саме носія відеозапису та роздруківку.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 підтримала, ствердила, що на відеозаписі, відтвореному в судовому засіданні, не має як вона привіталась із ОСОБА_7 , відсутня розмова між ними щодо прийняття рішення депутатами та щодо виготовлення технічної документації, де вона пропонувала допомогу у її виготовленні, що вказує на те, що наданий прокурором запис має ознаки монтажу, а тому просила клопотання захисника задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 підтримав з наведених ним підстав.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував через його необґрунтованість, оскільки досліджений в судовому засіданні відеозапис є оригіналом, має дату, а також час із зазначенням годин, хвилин та секунд його проведення, який не переривався. При цьому зазначив, що відображені на відповідному записі події та обставини відповідають іншим дослідженим доказам та показанням викривача ОСОБА_7 .
Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши доводи клопотання захисника та матеріали справи, суд дійшов висновку у його задоволенні відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
З доводів клопотання судом встановлено, що воно не містить, у відповідності до ст. 332 КПК України в собі відомостей, передбачених ст. 242 КПК України, для з`ясування, яких саме обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, необхідні спеціальні знання (підстав для проведення експертизи), оскільки саме до компетенції суду, а не експерта, належить питання оцінки доказів з точки зору їх належності та допустимості згідно положень ст. 94 КПК України, а саме за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення з урахуванням того, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Щодо того, що відео та звукозаписи НСРД викликають сумнів у їх достовірності, то слід зауважити таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 358 КПК України, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд призначити відповідну експертизу цього документа.
Тобто, зазначена стаття визначає правову підставу для проведення експертизи - існування сумнівів у достовірності певного документа. Однак, під час дослідження відеозапису аудіо-, відеоконтролю за особою у судовому засіданні стороною захисту не було наведено обставин, що підтверджували б твердження про недостовірність цього документу. В тому числі, захист не вказав на певні фрагменти відеозапису, що свідчили б про застосування монтажу, вилучення з відео певних фрагментів, що мають істотне значення для встановлення обставин цього провадження, тощо, обмежуючись лише загальними посиланням на невідповідність вказаного запису, тобто висловлюючи свої припущення щодо наявності можливих ознак монтажу.
В той же час, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису аудіо-, відеоконтролю за особою від 11.12.2019 року, що міститься на карті пам`яті, вбачається, що відео та аудіо інформація, яка міститься на ній є послідовною, безперервною і не містить будь-яких сумнівних (неприродних) пауз, які б вказували на те, що інформація зафіксована на вказаному носієві піддавалась монтажу чи змінам, також захист не вказував на невідповідність міміки осіб, звукового ряду чи на існування інших невідповідностей, які б могли свідчити про монтаж аудіо-, відео- файлів. Про зустріч з ОСОБА_7 у час, зазначений у пред`явленому обвинуваченні не заперечувала і сама обвинувачена, вказуючи лише на те, що на її думку, відсутні певні моменти їх розмови. Відповідні події та обставини в судовому засіданні фактично підтвердив викривач ОСОБА_7 , який відповідно до обвинувачення передавав неправомірну вигоду.
Разом з тим, відповідно до ст. 359 КПК України заяву про підробку звуко- і відеозаписів суд розглядає в порядку, передбаченому для розгляду заяв про підробку документів, а саме: якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа (ч. 3 ст. 358 КПК України).
Таким чином, за змістом положень ст.ст. 358, 359 КПК України сумніви щодо достовірності звуко- чи відеозапису, що дають підстави для призначення експертизи, мають ґрунтуватись на відтворенні таких записів. Однак судом в чергове зауважується, що сторона захисту не навела конкретних аргументів на обґрунтування наявності ознак монтажу, а обмежилась тільки самим повідомленням про це. Водночас, під час відтворення аудіо- та відеозаписів судом не було виявлено ознак порушення їх безперервності чи наявності у їх змісті неприродних пауз.
При вирішенні питання про достовірність цих матеріалів необхідно й зважати на те, що досліджені судом файли є електронними документами. Відтак, на відміну від письмових документів, електронний не має постійної прив`язки до певного матеріального носія інформації, тому один і той же документ (файл) може існувати в ідентичному вигляді на різних носіях.
Так, у ч. 3 ст. 99 КПК України законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще й його відображення, якому надається таке ж значення як документу.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.
Безпідставним є ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документу. Характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Відповідно перенесення файлів на флеш-носій не свідчить про їх сумнівність, неточність чи те, що файли спотворені, містять викривлену інформацію.
Твердження щодо можливого здійснення технічного втручання та редагування запису, не спираються на будь-які об`єктивні дані щодо таких припущень. Аудіо-, відеограми не містять ознак фальшування (підробки), які б сприймались органами слуху та зору. Ознаки монтажу не підтверджені будь-якими іншими доказами у справі, не обґрунтовуються відповідними технічними висновками спеціалістів. Об`єктивних даних про такі факти суду стороною захисту не надано.
Враховуючи вищевикладене та виходячи з того, що у поданому клопотанні, як на обставину, якою обґрунтовується необхідність призначення фоноскопічної експертизи аудіо -, відеозаписів значиться лише сумнів щодо оригінальності наданого стороною обвинувачення відеозапису проведення НСРД та висловлено припущення щодо можливого монтажу цього відеозапису, суд вважає необхідним у його задоволенні відмовити, оскільки захистом не наведено жодного переконливого доводу про існування обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження та для з`ясування яких необхідні спеціальні знання. На думку суду, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Цих обставин у даній справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 242, 332, 350, 358, 359, 369-372, 376 КПК України, суд -
ухвалив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення фоноскопічної експертизи відмовити.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1