ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/723/21 Справа № 932/2276/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Дніпро

20 травня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 про накладення арешту на майно.
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя, отримавши клопотання прокурора про накладення арешту на майно, після усунення недоліків, на усунення яких надавав 72 години, дійшов висновку, що клопотання не містить контактних даних володільця майна щодо якого порушено питання про накладення арешту та доказів і обґрунтування можливості проведення такої процесуальної дії як огляду особою, яка не має жодного процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000230 задовольнити.
В якості доводів пропуску строку на подачу апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді прокурор вказує, що копія оскаржуваної ухвали надійшла до прокуратури 19.04.2021, що підтверджується вхідним штампом, а тому просить визнати пропуск строку поважним.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор ОСОБА_5 зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а її висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.
Так, в апеляційній скарзі указується на те, що транспортний засіб Jeep модель Grand Cherokee д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про його реєстрацію, видане на ім`я ОСОБА_7 зберігли на собі сліди кримінального правопорушення, й одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є майном, яке перероблене.
Безпідставним вважає прокурор вказівку слідчого судді про те, що огляд проводився особою, яка не має процесуального статусу у цьому провадженні, оскільки огляд місця події проводився слідчим ОСОБА_8 , у зв`язку із тим, що на час отримання повідомлення від патрульної поліції про можливе вчинення кримінального правопорушення та на час фактичного прибуття слідчо - оперативної групи на місце події відомості до ЄРДР не були внесені, що позбавляло можливості визначити кримінально-правову кваліфікацію кримінального правопорушення та орган досудового розслідування.
Окрім того, зазначається, що слідчий ОСОБА_8 не могла бути відображена у відомостях, внесених до ЄРДР через те, що проведення досудового розслідування кримінальних проступків здійснюється дізнавачами.
Що стосується висновку слідчого судді про власника майна, то такі посилання прокурор вважає такими, що суперечать КПК України, оскільки жодної вимоги про зазначення у клопотанні номеру телефону та електронної адреси особи законом не визначено.
Також, істотним порушенням вимог КПК України, прокурор вважає те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд клопотання, що позбавило можливості підтримати подане клопотання. Крім того, прокурор вважає хибним вказівку слідчого судді про те, що слідчий надав заяву про розгляд справи без нього так як досудове розслідування проводилося дізнавачем.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду та подану апеляційну скаргу й просив задовольнити вимоги викладені в них, перевіривши надані матеріали судового провадження за клопотанням прокурора, співставивши їх з матеріалами провадження, вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Так, в матеріалах за клопотанням міситься електронна повістка про виклик до суду прокурора ОСОБА_5 на 06.04.2021, яка відправлена адресату 05.04.2021, проте в них не міститься даних в підтвердження отримання прокурором судової повістки.
При цьому, суд першої інстанції 06.04.2021 розглянув клопотання прокурора за його відсутності. Окрім того, в ухвалі слідчого судді міститься вказівка, що слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.
Однак, з наявних матеріалів не можливо встановити який слідчий мав з`явитися до суду першої інстанції, як і не міститься будь-якого заяви органу досудового розслідування про розгляд провадження за їх відсутності.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження прокурору ОСОБА_5 ухвали слідчого судді та розглянути апеляційну скаргу по суті.
Так, наявними матеріалами провадження підтверджено, що сектором дізнання ВП № 7 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000230, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України.
В межах цього кримінального провадження прокурор Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 17.03.2021 слідчим чергової слідчо - оперативної групи ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення огляду, а саме автомобілю марки Jeep модель Grand Cherokee д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 14.01.1997 на ім`я ОСОБА_7 , посвідчення водія ОСОБА_9 , серії НОМЕР_3 виданого ДАІ МВС-УВС ОРЕВ УДАІ УМВС в Дніпропетровській області та два ключі від автомобілю марки Jeep модель Grand Cherokee д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними.
Ухвалою слідчого судді, за наслідками розгляду клопотання прокурора про арешт майна, відмовлено в його задоволенні, проте з таким рішенням колегія суддів погодитись не може, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, яка визначає, що судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Аналіз клопотання прокурора про накладення арешту на майно, дає підстави для висновку, що це клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно.
Разом з цим, висновок слідчого судді стосовно відсутності правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, спростовується доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами за клопотанням прокурора про накладення арешту на майно підтверджено, що прокурор звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, як слідує з матеріалів провадження, 17.03.2021 у відповідності до ст. 98 КПК України, зазначені вище транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 та два ключі від автомобіля, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000230.
Водночас, слід зауважити на тому, що автомобіль є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, а свідоцтво про реєстрацію траспортного засобу - ч. 4 ст. 358 КК України.
Разом з цим, колегія суддів вважає висновок слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна формальним та однобічним, таким що, не узгоджується із загальними засадами кримінального провадження.
Також, колегією суддів встановлено, що у цьому кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних слідчих дій, з використанням вилученого майна, зокрема відповідних експертиз.
Співставляючи встановлені обставини з вимогами кримінального процесуального закону, й враховуючи додані до апеляційної скарги документи, якими прокурор обґрунтовує необхідність накладення арешту на майно, а також те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді задоволення клопотання органу прокуратури та накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів у провадженні.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, про задоволення клопотання та накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні прокурора, з мотивів викладених вище.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року задовольнити.
Поновити прокурору Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 пропущений строк на оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 про накладення арешту, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб марки Jeep модель Grand Cherokee д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 14.01.1997 на ім`я ОСОБА_7 , посвідчення водія ОСОБА_9 , серії НОМЕР_3 виданого ДАІ МВС-УВС ОРЕВ УДАІ УМВС в Дніпропетровській області та два ключі від автомобілю марки Jeep модель Grand Cherokee д.н.з. НОМЕР_4 , шляхом заборони заборони відчуження, розпорядження та користування ними.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4