Справа №591/3775/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/281/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/3775/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08 вересня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 09 січня 2020 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки,

визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та пом?якшити призначене судом першої інстанції покарання.

Даним вироком ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України у виді 1року обмеження волі;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 1року 1 місяця обмеження волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 3 місяців обмеження волі.

На підставі ч.4ст.70КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, за цим вироком та вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від09 січня 2020 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді3років обмеження волі.

Зараховано йому в строк відбування остаточного покарання фактично відбуте покарання з 05 березня 2020 року по 08 вересня 2020 року.

Ухвалено початок строку відбування покарання для ОСОБА_7 обчислювати з 08 вересня 2020 року.

Вирішено долю речових доказів.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 858 грн на користь держави, в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що оскільки ВРУ було прийнято Закон України № 2617 VIII від 22 листопада 2018 року, а тому злочини за якими він був засуджений, даним вироком, віднесені тепер до кримінальних проступків, у зв?язку з чим покарання призначене йому має бути пом?якшено, а вирок суду першої інстанції змінено.

Крім того, просить врахувати наявність у нього ІІІ групи інвалідності, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність претензій з боку потерпілих, наявність батьків похилого віку та вагітної цивільної дружини.

Згідно з вироком суду, 28 травня 2018 року, близько 13.00 год., ОСОБА_7 зайшов до приміщення магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Харківська, буд. 2/2, де діючи повторно, таємно викрав упаковку з двома картриджами для гоління «GilletteFusion» на 5-ть лез вартістю 144 грн 61 коп., дві упаковки з чотирма картриджами в кожній упаковці для гоління «GilletteFusion» на 5-ть лез вартістю 274 грн 70 коп. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

01 серпня 2018 року, близько 12.50 год., ОСОБА_7 перебуваючи біля літнього майданчику «Король», розташованого біля ТРЦ«Київ» за адресою: м.Суми ,вул.Кооперативна 1, діючи повторно, таємновикрав мобільний телефон належний ОСОБА_9 марки «HUAWEI Y 5 ІІ» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 3000 грн, з яким розпорядився на власний розсуд.

30 серпня 2018 року, близько 13.15 год., ОСОБА_7 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи повторно, здійснив таємне викрадення блоку жувальних гумок «ДіролВайт полуниця» вартістю 249 грн,викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

31 серпня 2018 року, близько 14.10 год., ОСОБА_7 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розташованого за адресою: м. Суми, вул. Кооперативна, б. 1А, де діючи повторно, здійснив таємне викрадення 10 пачок цигарок «L&M SmartSeriesLoftBlue» вартістю 310 грн, 10 пачок цигарок «PhilipMorrisNovelMix» вартістю 300 грн, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

15 березня 2019 року, близько 19.40 год, ОСОБА_10 перебував у приміщенні магазину «Кошик» ТОВ «Меркурій» за адресою м. Суми, вул. Нахімова, 30, де діючи повторно здійснив таємне викрадення пляшки лікеру «Джек Деніелс Теннесі Хані» 35% ємкістю 0,5 л., за ціною 429 грн 80 коп. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

31 березня 2019 року, близько 17.05 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Сам маркет», за адресою м. Суми вул. Харківська 9, діючи повторно, вирішив скоїти таємне викрадення яблук сорту «Чемпіон» вагою 22 кг., вартістю 250 грн 08 коп. та поніс їх на вихід з приміщення магазину, при цьому не розрахувавшись за них, але в тамбурному приміщенні ОСОБА_7 , був зупинений охоронцями магазину.

12 квітня 2019 року, близько18.20 год., ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ-Маркет», що по пр. М. Лушпи, 12 в м. Суми, діючи повторно, здійснив таємне викрадення елементів живлення лужних 4 шт., DuracellSimply AA LR6 блістер в кількості 3 упаковки вартістю 233,40 грн.; елемент живлення лужний 4+2 шт., «Varta» Enegy AAA блістер (промо) в кількості 9 упаковки вартість 528,30 грн.; елемент живлення лужний 2 шт., Duracell AA LR6 блістер в кількості 7 упаковки вартістю 312,90 грн., а всього на загальну вартість 1074 грн 60коп., викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого і просили пом`якшити призначене покарання, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, кваліфіковані були вірно.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність застосування Закон України № 2617 VIII від 22 листопада 2018 року та пом?якшення призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає наступне.

Так, 22 листопада 2018 року Верховною Радою України було прийнято Закон України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII, який у свою чергу мав ІІ етапи набрання чинності, спочатку 24 квітня 2019 року набирали чинності окремі його положення, а згодом з 01 липня 2020 року, всі інші його положення.

Вказаний закон був прийнятий з метою виокремити злочини невеликої тяжкості та передбачити щодо них спрощений порядок досудового розслідування, аби розвантажити органи досудового розслідування та забезпечити можливість їм зосередитися на якісному розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів.

У зв?язку з вище викладених були внесені зміни до КУпАП, КК України та КПК України, так у частинах 1 та 2 статті 12 КК України наведено як розмежування так і визначення понять кримінального проступкута злочини, зокрема, кримінальним проступком визначено діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Частиною 2 статті 185 КК України охоплюється таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб і за вчинення даного злочину, передбачено покарання - арешт на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п?яти років або позбавленням волі на той самий строк.

У статті 51 КК України наведено види покарань в залежності від їх суворості, за принципом від найменшого до найбільшого і в п. 1 вище наведеної статті зазначено - штраф, тобто як найменш суворіше покарання, а покарання у виді арешту, обмеження волі та позбавлення волі наведені у пунктах 8,9 та 11 відповідно.

Таким чином, покарання передбачене частиною 2 статті 185 КК України є більш суворіші за штраф, який взагалі не передбачений вище наведеною санкцією статті, а тому частина 2 статті 185 КК України віднесена до злочинів, на відміну від ч. 1 ст. 185 КК України, яка віднесена до кримінальних проступків.

У зв?язку з наведеним, діяння ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України не є проступками, а тому не підпадають під дію Закон України № 2617 VIII від 22 листопада 2018 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу необхідності пом?якшення призначеного покарання, то колегія вважає наступне.

Так, відповідно до ст. 50 і 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Як зазначено у правовій позиції в постанові ВСУ від 04 квітня 2011 року у справі № 5-1кс11, норми Особливої частини КК мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, в якій установлено загальні засади призначення покарання і згідно якої суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру, в тому числі й ті положення, що передбачені ч. 1 ст. 69 КК України, згідно яких, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З кримінального провадження убачається, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, предмет злочинного посягання, наслідки злочину, особу винного, позицію потерпілих.

Таким чином, зважаючи на характеризуючи дані на обвинуваченого, колегія суддів приходить до переконання, що при визначенні обвинуваченому виду і розміру покарання саме у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст. 65 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів, тому призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, інформації про його особу, є справедливим за своїм видом і розміром, а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що саме таке покарання у виді обмеження волі, буде відповідати тяжкості правопорушень, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи і не буде занадто суворим, як про це зазначає обвинувачений,оскільки покарання останньому призначалося відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, а остаточне відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного судом обґрунтовано не було застосовано положення ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання і колегія суддів також не вбачає підстав для застосування зазначеної норми закону.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу не врахування судом, що він є інвалідом ІІІ групи, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність претензій з боку потерпілих, то вказані обставини вже були враховані судом першої інстанції при призначення покарання, що мало наслідком призначення не найсуворішого як за видом так і за мірою покарання.

При цьому, колегія суддів наведені обставини не вважає виключними, тобто тими, що дійсно бути істотною підставою для пом?якшення покарання.

Що стосується доводів апеляційного скарги з приводу наявності батьків похилого віку та вагітної цивільної дружини, то вказані доводи колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки із анкетних даних на обвинуваченого вбачається, що останній будучи 1976 року судимості, за період з 2000 року по 2020 рік мав більше 13 судимостей, а тому є не зрозумілим як обвинувачений при наявності такої активної деліктної поведінки забезпечував догляд та у тримання своїх похилих батьків та цивільної дружини. Жодних доказів на спростування вище зазначених висновків суду апеляційної інстанції обвинуваченим надано не було.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його зміни відсутні, а тому апеляційні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 вересня 2020 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4