Справа № 185/1829/21
Провадження № 1-кп/185/357/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2021 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в тому числі останній раз:
- 21 травня 2020 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком три роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 є особами знайомими між собою, та мешкають в одному гуртожитку.
21.01.2021 року, приблизно о 04.00 год ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 побачив, як його сусідка ОСОБА_4 вийшла з гуртожитку, та пішла у своїх справах.
В той же час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна.
Реалізуючи зазначений злочинний умисел ОСОБА_6 21.01.2021 року, приблизно о 04.05 год, скориставшись обізнаністю про відсутність ОСОБА_4 за місцем проживання, підійшов до вхідних дверей кімнати 87 гуртожитку по АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла з дітьми, за допомогою фізичної сили, ногою вибив замок на дверях до кімнати, та проник до приміщення.
Перебуваючи в кімнаті потерпілої ОСОБА_6 був помічений дитиною потерпілої ОСОБА_4 малолітньою ОСОБА_8 ,яка в той час перебувала в кімнаті, в зв`язку з чим злочинні дії ОСОБА_6 стали явними.
Разом з тим, бажаючи довести свої злочинні наміри до кінця, діючи відкрито, повторно, з корисливих мотивів ОСОБА_6 відкрито викрав з кімнати потерпілої ОСОБА_4 телевізор марки «TCL» вартістю 5497 грн., після чого втік з відкрито викраденим майном з місця вчинення злочину, та розпорядився ним на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України визнав частково та показав, що він потерпіла ОСОБА_4 є особами знайомими між собою, оскільки вони мешкають в одному гуртожитку. 21.01.2021 року, приблизно о 04.00 год. він перебував в стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись біля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 побачив, як його сусідка ОСОБА_4 вийшла з гуртожитку, та пішла у своїх справах. В той же час він вирішив таємно викрасти її майно з кімнати, де вона мешкала в гуртожитку.
Реалізуючи зазначений злочинний умисел, вважаючи, що в кімнаті потерпілої нікого немає, 21.01.2021 року, приблизно о 04.05 год, він підійшов до вхідних дверей кімнати 87 гуртожитку по АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла з дітьми, за допомогою фізичної сили ногою, вибив замок на дверях до кімнати, та проник до приміщення, звідки викрав телевізор, який в ту ж ніч здав до ломбарду. Про те, що в приміщенні кімнати потерпілої знаходиться дитина він не знав.
Додав, що згоден з вартістю викраденого телевізора 5497 грн.80 коп., що встановлено експертним висновком у справі.
Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила суду обставини вчинення злочину обвинуваченим відносно її майна, які викладені в обвинувальному акті. Додала, що про вчинений злочин їй повідомила донька, яка зателефонувала їй в ніч вчиненні злочину та розказала, що сусід ОСОБА_6 вибив двері до їх кімнати, де в той час знаходилася дитина, та на виду у неї викрав з кімнати телевізор.
Крім наведених вище показань потерпілої, винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується такими доказами.
Протоколом огляду місця події від 21.01.2021 року з фото таблицями, якими встановлено місце вчинення злочину кімната АДРЕСА_3 , ознаки проникнення до житла шляхом вибивання замку, відсутність телевізора в кімнаті, тощо, вилучені сліди пальців рук.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2021 року, відповідно до якого, під час досудового розслідування, у присутності понятих та законного представника малолітній свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, який вночі 21.01.2021 року скоїв відкрите викрадення телевізора з проникненням до житла.
Протоколом слідчого експерименту, проведеного 11.03.2021 року за участю того ж малолітнього свідка ОСОБА_8 , яка в присутності понятих та свого законного представника показала й розповіла про перебіг вчинення відкритого викрадення телевізора з проникненням до житла, яке скоїв ОСОБА_6 , наголошуючи на тому, що після проникнення до житла шляхом вибивання вхідних дверей, ОСОБА_6 побачив її в кімнаті, та став на неї лаятися, після чого перевернув її з дивану, де вона лежала, на підлогу, підійшов до холодильника, де стояв телевізор, схопив його та вийшов з ним з кімнати.
Висновком експерта № 19/104-17/2/102 від 12.02.2021 року, яким зафіксовано наявність в місці вчинення злочину слідів пальців правої руки ОСОБА_6 .
Протоколом огляду диску, яким зафіксовано, як 21.01.2021 року о 05год.30хв. ОСОБА_6 закладав до ломбарду «Імперіал» телевізор.
Протоколом огляду зазначеного телевізора від 21.01.2021 року, з фото таблицями, якими зафіксовано, що під час огляду вказаного телевізора потерпіла ОСОБА_8 впізнала належну їй річ.
Висновком експерта № 19/104-17/2/12.1/75 від 10.02.2021 року, відповідно до якого вартість телевізора «TCL» станом на 21.01.2021 року становить 5497грн.80коп.
Аналізуючи позицію обвинуваченого в судовому засіданні, яка зводиться до часткового визнання своєї провини та оспорювання факту відкритого викрадення чужого майна, співставляючи її з обвинуваченням, що висунуто ОСОБА_6 , а також з показаннями потерпілої та дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами, експертним висновком, які у своїй сукупності повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що наведені судом докази винності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину мають характер логічних, змістовних, послідовних, беззаперечних та об`єктивних.
Наведені докази винності обвинуваченого ОСОБА_6 є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.
Натомість, доводи обвинуваченого та його захисника про непричетність обвинуваченого до вчинення відкритого викрадення чужого майна, судом не беруться до уваги, оскільки, будь-якими іншими належними та достатніми доказами, крім показань обвинуваченого, ці доводи не підтверджені.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, в тому числі й позицію малолітнього свідка ОСОБА_9 , яка під час досудового розслідування та проведення слідчого експерименту показала й розповіла, що на власні очі бачила обвинуваченого під час вчинення останнім грабежу, який лаявся на неї, зіштовхнув з дивану, перекинув на підлогу, тощо, та під час проведеного впізнання впізнала ОСОБА_6 , як особу, що вчинила злочин, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.186 КК України доведена саме «поза розумним сумнівом», оскільки наведені судом у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними, беззаперечними та безсумнівними.
Таким чином, винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України доказана та підтверджена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає покаранню за вчинення ним тяжкого злочину, є особою, яка є раніше неодноразово судимою, та вчинила злочин в період не відбутого покарання за попереднім вироком суду.
Пом`якшувальних обставин у справі суд не вбачає.
Обтяжливою обставиною суд враховує вчинення злочину обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, беручи до уваги стійку злочинну направленість поведінки обвинуваченого суд приходить до висновку, що виправити обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_6 має бути засудженим за ч. 3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої вказаною статтею.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 зазначений злочин вчинив в період не відбутого покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 травня 2020 року, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 має бути призначено за правилами, передбаченими ст.71 КК України, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі, шляхом приєднання до покарання, що призначається за ч.3 ст.186 КК України частини не відбутого покарання за попереднім вироком суду.
При цьому суд враховує, що таке покарання буде відповідати приписам закону, зазначених, зокрема у ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідно до положень ст. 50 КК України, яка визначає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Також, у відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_6 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 1961грн.40коп.
Долю речових доказів необхідно вирішити за правилами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст.186 КК України.
ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки три місяці.
Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки три місяці частини покарання, у виді позбавлення волі строком три місяці, що було не відбуто ОСОБА_6 за попереднім вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 травня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, строком чотири роки шість місяців.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком чинності залишити не змінним у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання для ОСОБА_6 обчислювати з 21 січня 2021 року з 08 год.30хв.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1961грн.40 коп. ( одна тисяча дев ятьсот шістдесят одну грн. сорок коп.)
- си-ди диск із записом з камер спостереження ломбарду «Імперіал» зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- телевізор «TCL», перееданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 залищити останній за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СУДДЯ ОСОБА_10 .