Справа № 362/3274/21
Провадження № 1-кп/362/566/21
ВИРОК

Іменем України

02.07.2021 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000300 від 20.05.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василькові Київської області, українець, громадянин України, освіта середня, неодружений, не працює, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Відповідно до ч. 3 ст. 381 КПК України, дане провадження щодо кримінального проступку здійснено згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України з урахуванням положень § 1 Глави 30 Розділу IV КПК України.

19.05.2021 близько 12:00 год. ОСОБА_3 перебував на подвір`ї домоволодіння, що у АДРЕСА_2 , куди його запросила потерпіла ОСОБА_4 , і помітив на столі мобільний телефон чорного кольору марки «HUAWEI» моделі Y5. Тоді у нього виник умисел на таємне викрадення цього чужого майна, реалізуючи який і маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, скористався тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, узяв вказаний належний потерпілій мобільний телефон. Після цього покинув місце події ,чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 598 грн. станом на 19.05.2021 згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-21/24049-ТВ від 01.06.2021.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, що підписано прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.

Із заяви обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

Також у вказаній заяві, що підписана у присутності захисника ОСОБА_5 зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, згідний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого проступку, особи винного, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, враховуючи особу ОСОБА_3 , слід призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а у виді громадських робіт у межах санкції ч. 1ст. 185 КК України, які полягають у виконанні обвинуваченим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Розподіл процесуальних витрат суд вирішує у порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 302, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили мобільний телефон чорного кольору марки «HUAWEI» моделі Y5, що був переданий під розписку на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити у її власності.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області, окрім оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1