КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/3889/21 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження№11-сс/824/3359/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2021 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, одруженого, працюючого інкасатором в фінансовій компанії, маючого на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2021 року відмовлено узадоволенні клопотання захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Задоволено клопотання слідчого СВ Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення розміру застави з утримуванням його у державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 з 16 год. 12 хв. 06.05.2021 по 04 липня 2021 року о 16 год. 12 хв.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою змінити ОСОБА_7 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів, що свідчать про вчинення підозрюваним інкримінуючих йому правопорушень.
Твердження слідчого судді, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що є ризики, передбачені ст. 177 КПК України також є надуманими та необґрунтованими.
Об`єктивний і неупереджений аналіз ризиків за ст. 177 КПК України по відношенню до ОСОБА_7 , з урахуванням обставин за ст. 178 КПК України, свідчать про їх відсутність або низьку наявність.
Усі речові докази та документи по справі зібрані, отже відсутні ризики знищення доказів. Жодних підстав передбачати незаконний вплив на свідків не має. Потерпілі були допитані по справі, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Конкретних підстав передбачати перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню немає.
Також апелянт вказує на те, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації в АДРЕСА_1 та є громадянином України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має дружину та двох дітей, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, має позитивні характеристики з Добровольчого Руху ОУН, тому апелянт вважає, що твердження слідчого судді про неможливість застосувати менш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою є безпідставним.
Апелянт звертає увагу суду на те, що 07.05.2021 року слідчим суддею була оголошена тільки резолютивна частина ухвали, без посилання на норми КПК України.
На обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали був оголошений тільки 12.05.2021, а тому причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без зміни, вислухавши поручителя ОСОБА_12 , вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до положень ч.1. ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Оскільки з матеріалів апеляційної скарги встановлено, що оголошення повного тексту оскаржуваної ухвали призначено було 12.05.2021, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не був присутній під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та на дату постановлення вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2021 року не відомо було про мотиви прийняття такого рішення, тобто строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді захисником пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_13 , реалізуючи прямий злочинний умисел на створення організованої групи, діючи з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, не пізніше грудня 2020 року, з метою створення організованої групи з числа особисто знайомих йому осіб, відносно яких мав впевненість у їх особистих вольових рисах, особистій відданості, готовності беззаперечного виконання його вказівок, схильності до протиправної діяльності, наявності потрібних навичок та знань, запропонував увійти до складу створюваної ним організованої групи раніше відомим йому особам ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , яким повідомив про свої злочинні наміри щодо створення організованої групи, діяльність якої мала за своїми наслідками забезпечити йому та іншим учасникам вказаного утворення незаконне збагачення за рахунок грошових коштів та іншого майна громадян унаслідок вчинення відносно них злочинів, на що вказані особи, будучи переконаними у отриманні обіцяної винагороди у вигляді невстановлених дій матеріального характеру, погодилися та таким чином увійшли до складу організованої групи.
Після входження ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до складу організованої групи, ОСОБА_13 розподілив між ними у зазначеному злочинному утворенні функції та обов`язки щодо підготовки та вчинення злочинів.
Так, ОСОБА_13 взяв на себе керівну функцію у створенні та діяльності організованої групи і вчинюваних її учасниками злочинів, а саме: надавав відповідні вказівки учасникам організованої групи; розподілив між учасниками функції, визначив об`єкти протиправних посягань та злочинну діяльність в цілому шляхом погодження планів вчинення злочинів, забезпечив організовану групу власним автомобілем марки «LAND ROVER» моделі «RANGE ROVER» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та автомобілем «Мітсубісі» моделі «Pagero» з реєстраційним номером « НОМЕР_2 ».
На ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 як активних учасників і виконавців організованої групи, що володіють спеціальними навичками та знаннями, схильних до вчинення насильства, покладались функції щодо безпосереднього вчинення злочинів, спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, заволодіння майном потерпілих.
На ОСОБА_15 як активного учасника та виконавця організованої групи, що володіє спеціальними навичками та знаннями, схильний до вчинення насильства, покладались функції щодо безпосередньої участі у вчиненні злочинів, заволодіння майном потерпілих, забезпечення організованої групи автомобілем марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER», який належить ОСОБА_19 .
На ОСОБА_18 покладалась функція сприяння вчиненню кримінальних правопорушень іншими співучасниками шляхом надання особистої інформації про потерпілих, зокрема, про адреси їх фактичного проживання, номерів телефонів, особистих та сімейних фотознімків, для їх використання при висуненні вимог передачі чужого майна.
Вказану інформацію ОСОБА_13 повідомив іншим учасникам створеної ним організованої групи, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також надав пропозицію про вчинення вимоги передачі чужого майна, а саме, коштів у сумі 35 тис. доларів США, щодо ОСОБА_21 та ОСОБА_22 з погрозою насильства над потерпілими чи їх близькими родичами.
З цією метою ОСОБА_18 надав ОСОБА_13 також повну інформацію щодо ОСОБА_21 , зокрема, адресу його фактичного проживання, номер телефону, особисті та сімейні фотознімки, а також номер телефону і адресу реєстрації ОСОБА_22 для їх використання при висуненні вимог передачі чужого майна.
27.12.2020 ОСОБА_13 , реалізуючи спільний злочинний умисел, керуючи організованою злочинною групою, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_14 прибув до домоволодіння ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою здійснення щодо ОСОБА_21 вимоги передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим чи його близькими родичами, а також пошкодження чи знищення їхнього майна.
Після прибуття ОСОБА_13 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_14 зустрівся з ОСОБА_21 у ресторані «Pioppo Nero» за адресою м. Київ, вул.Виноградна, 1, що знаходиться неподалік від місця проживання ОСОБА_21 , пред`явив особисті та сімейні фотознімки ОСОБА_23 , отримані від ОСОБА_18 , висловив погрози застосування насильства над потерпілим чи його близькими родичами, а також пошкодження чи знищення їхнього майна, оскільки володіє повною інформацією щодо нього та його близьких родичів і їхнього майна, після чого висловив вимогу передачі йому коштів під вигаданим приводом компенсації за знищення шляхом підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 в м. Чернігів, яке сталося у 2019 році, яке нібито організував ОСОБА_21 та виконав ОСОБА_22 .
Після цього, ОСОБА_21 запропонував ОСОБА_13 зустрітись через певний час після того, як він ( ОСОБА_21 ) особисто з`ясує вищевказані обставини спалення автомобіля в м. Чернігів.
21.01.2021, 24.01.2021, 09.02.2021 ОСОБА_13 телефонував ОСОБА_21 з номеру абонента НОМЕР_5 на номер НОМЕР_6 за допомогою месенджера «WhatsApp» та продовжував висловлювати вимоги передачі йому коштів.
18.03.2021 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 прибули до місця проживання ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою вимоги передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над ОСОБА_22 , а також пошкодження чи знищення його майна.
Однак, ОСОБА_22 зачинився у будинку та викликав працівників поліції і відмовився розмовляти з ОСОБА_13
Після цього, ОСОБА_13 надіслав ОСОБА_21 два СМС-повідомлення - «15», «жду неделю» - у месенджері «WhatsApp», що означає вимогу сплатити через тиждень 15 тис. доларів США.
В подальшому, ОСОБА_13 спланував разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 вчинити викрадення ОСОБА_22 і його катування з метою примусити зізнатись у вчиненні підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 за замовленням ОСОБА_21 та в подальшому використати цей факт як погрозу застосування аналогічного насильства до останнього для примусу ОСОБА_21 та ОСОБА_22 передати їм грошові кошті у сумі 35 тис. доларів США.
09.04.2021 ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на автомобілях марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER» реєстраційний номер НОМЕР_7 та марки «LAND ROVER» моделі «RANGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 прибули на АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків, куди також викликали ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
Реалізовуючи зазначений спільний умисел на вчинення вимагання коштів у ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , викрадення і катування ОСОБА_22 , ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 розмістили автомобілі біля альтанки на парковці АЗС «Глуско» таким чином, щоб загородити від сторонніх спостерігачів та камер спостереження АЗС місце навколо альтанки.
Після прибуття на АЗС 09.04.2021 приблизно о 14.44, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 пройшли до альтанки, де знаходились ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .
У цей момент ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , виконуючи спільний злочинний план, переслідуючи корисливий мотив, діючи організованою групою, викрали ОСОБА_22 , а саме, із застосуванням насильства примусово помістили його у автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER» реєстраційний номер НОМЕР_7 та вивезли у невстановлене місце неподалік АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків.
Тим часом, ОСОБА_13 , перебуваючи на вказаній АЗС, наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_21 з метою залякування та переконання у дійсності його ( ОСОБА_13 ) намірів застосувати в подальшому до ОСОБА_21 фізичне насильство у разі непередачі йому коштів, після чого ОСОБА_13 також під`їхав на автомобілі «LAND ROVER» моделі «RANGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 у невстановлене місце неподалік АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків, куди ОСОБА_14 ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 примусово доставили ОСОБА_22 , викравши його.
Перебуваючи у невстановленому місці неподалік АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 протягом приблизно 2 годин умисно, з метою заподіяння ОСОБА_22 сильного фізичного болю та фізичних страждань, наносили йому удари руками, ногами, молотком по голові, руках, ногах, тулубу та обличчю, вимагаючи зізнатись у вчиненні підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_18 .
Під час незаконного позбавлення волі та викрадення і катування ОСОБА_22 , останній з метою припинення заподіяння йому фізичного болю та фізичних страждань, на вимогу ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 повідомив, що це саме він вчинив за власною ініціативою підпал автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_18 , без сприяння у цьому інших осіб.
Після цього, ОСОБА_13 повернувся на АЗС «Глуско» на 48 км. автодороги Київ-Харків та повідомив ОСОБА_18 та ОСОБА_21 про те, що ОСОБА_22 зізнався у вчиненні за власною ініціативою умисного підпалу автомобіля «Mazda CX7» державний номер НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_18 , а також повідомив, що він разом з ОСОБА_14 ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 може продовжити катування ОСОБА_22 .
У зв`язку з цим, ОСОБА_21 , з метою уникнути катування ОСОБА_22 , усвідомлюючи реальність намірів застосування ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 фізичного насильства також і до нього, прийняв їхню вимогу передати їм кошти у сумі 15 тис. доларів США.
Далі ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати спільний з іншими учасниками злочинної групи злочинний план на вчинення вимагання коштів у сумі 35 тис. доларів США, користуючись моральною пригніченістю ОСОБА_21 через раніше застосоване насильство до нього та ОСОБА_22 , 18.04.2021 у месенджері «WhatsApp» з номеру абонента НОМЕР_5 на номер НОМЕР_6 надіслав ОСОБА_24 . СМС-повідомлення з вимогою сплатити йому крім раніше обумовленої суми додатково ще 20 тис. доларів США нібито за спалення автомобіля «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_18
21.04.2021 у телефонній розмові ОСОБА_21 з ОСОБА_18 за номером абонента НОМЕР_8 у месенджері «WhatsApp» останній повторив вимоги злочинної групи про передачу додатково ще 20 тис. доларів США та ОСОБА_21 , будучи морально пригніченим через раніше застосоване насильство до нього та ОСОБА_22 , погодився, усвідомлюючи, що у разі відмови злочинна група у складі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 та ОСОБА_17 застосує аналогічне фізичне насильство до нього чи його близьких або пошкодить чи знищить їхнє майно, оскільки володіє повною інформацією щодо нього.
06.05.2021 року ОСОБА_7 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та в цей день повідомлено йому про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.
07.05.2021 слідчий СВ Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 за погодженням із прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_26 , звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
На обґрунтування даного клопотання сторона обвинувачення послалась на наявність обґрунтованої підозри, яка вказує на причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України, яка обґрунтовується доказами, які зазначені у клопотанні та долучені до нього, які були зібрані у даному кримінальному провадженні,
В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий у клопотанні зазначив, що вході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, будучи усвідомленим про призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі; може незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , оскільки останні своїми показаннями викривають його у вчиненні злочинів; може вчинити інші злочини, оскільки у складі організованої групи у всіх учасників є чіткий розподіл ролей, тому є підстави вважати, що свою злочинну діяльність вони вчиняють не вперше.
Слідчий вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
07 травня 2021 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення розміру застави по 04 липня 2021 року о 16 год. 12 хв
Згідно ухвали суду, слідчий суддя під час розгляду вказаного клопотання, врахував наявність обґрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_7 , за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України та визнав, що причетність ОСОБА_7 , до подій вказаних кримінальних правопорушень підтверджується доказами, які долучені до клопотання, а самепротоколами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; протоколами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ; протоколами опитування про зовнішній вигляд осіб, які підлягають впізнанню, за участі ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; висновком експерта № 56 від 13.04.2021, де зафіксовано, що у ОСОБА_21 легкі тілесні ушкодження; висновком експерта № 57 від 13.04.2021, де зафіксовано, що у ОСОБА_22 легкі тілесні ушкодження.
Також слідчий суддя встановив, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.28 ч.2 ст.127 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , оскільки останні своїми показаннями викривають його у вчиненні злочину; та може вчинити інші злочини, оскільки у складі організованої групи у всіх учасників є чіткий розподіл ролей, тому є підстави вважати, що свою злочинну діяльність вони вчиняють не вперше.
Крім того, слідчий суддя встановив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Тримання ОСОБА_7 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства та правопорядку. Безумовно, досягнення таких цілей становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного.
З такими висновками погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу, в їх сукупності.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства або погрозою застосування насильства.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів, що свідчать про вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень та слідчим суддею не проведено аналізу всіх ризиків, на які послався слідчий та прокурор, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце реєстрації в АДРЕСА_1 та є громадянином України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має дружину та двох дітей, має позитивні характеристики з Добровольчого Руху ОУН, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 , на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Щодо поданого Головою Проводу ГО «Добровольчий Рух ОУН» ОСОБА_12 клопотання про взяття на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 , то колегія суддів не знайшла підстав для його задоволення, із урахуванням матеріалів провадження та обставин за якими ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів Київського апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:
Поновитизахиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Клопотання ОСОБА_12 , про взяття підозрюваного ОСОБА_7 , на особисту поруку - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4