ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/430/21 Справа № 707/2630/20 Категорія: застосування заходів медичного характеру Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах особи, стосовно якої вирішувалось питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2021 року, якою до

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

застосовано заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання спеціалізованої психіатричної допомоги зі звичайним наглядом і лікування в примусовому порядку за вчинення в стані неосудності суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 та закриття провадження справі відмовлено.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги залишений ОСОБА_8 до набрання ухвалою законної сили.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно рішення суду, ОСОБА_8 28.08.2020, близько 18год.30хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території власного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, що виник раптово на ґрунті особистих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_9 , 1970 р.н., один удар ножем в життєво важливий орган, а саме в ділянку шиї, через яку проходять різні шляхи забезпечення життя - такі як стравохід, гортань, трахея, кровоносні судини (артерії та вени), тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення суспільно небезпечного діяння до кінця, але воно не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, смерть ОСОБА_9 не настала, її було доставлено до КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги ЧМР», де надано невідкладну медичну допомогу та госпіталізовано. Своїми суспільно небезпечними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани м`яких тканин шиї на передньо-боковій поверхні справа, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_8 підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Ухвалою місцевого суду клопотання прокурора задоволено, застосовано до ОСОБА_10 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України в стані неосудності примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду захисник просить провести по справі часткове дослідження доказів. Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області Черкаського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2021 року у справі № 707/2630/20 про застосування до ОСОБА_8 , який вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч,2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України, в стані неосудності примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом скасувати, змінити правову кваліфікацію суспільно-небезпечних дій, причетність до яких інкримінується ОСОБА_10 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Свої вимоги мотивує тим, що у висновки причетності ОСОБА_8 до вчинення суспільно - небезпечного діяння передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції поклав в їх основу лише характер, механізм та локалізацію спричиненого тілесного ушкодження. Однак, при цьому не взяв до уваги, що спричинене потерпілій ОСОБА_9 тілесне ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, локалізація якого на боковій поверхні шиї потерпілої та її поверховий характер в жодному разі не вказують про небезпеку в момент його заподіяння.

Всупереч вимог ст.506 КПК України відповідно до якої особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника, суд першої інстанції не встановив можливість ОСОБА_8 надати покази в суді з приводу обставин викладених у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру з урахуванням стану його психічного захворювання, відповідно порушив тим самим право ОСОБА_8 на розгляд його справи об`єктивним та неупередженим судом, чим істотно порушив вимоги процесуального закону.

Потерпіла у справі ОСОБА_9 в своїх показах даних нею як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду справи в свою чергу зазначила, що спричинений їй ОСОБА_8 поріз ножем в області шиї мав дотичний характер та був несильним. В разі наявності в нього злочинного наміру спричинити їй смерть ОСОБА_8 мав всі для цього можливості, проте одразу після спричинення ним удару ножем кинув його на землю та почав перед нею вибачатися та надавати їй допомогу шляхом прикладення рушника до рани. Будь-яких інших спроб нанести їй інші тілесні ушкодження ОСОБА_8 не виявляв. Пояснила, що до цього в неї з ОСОБА_8 ніколи не виникало конфліктів, завжди були дружні відносини. Крім того, в своїй заяві від 02.11.2020 року до слідчої СВ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 та в своїх поясненнях в суді зазначила, що від цивільного позову відмовляється, жодних претензій до ОСОБА_8 вона не має, на даний час з ОСОБА_8 примирилася та просила звільнити його від кримінальної відповідальності.

За даними висновку експерта № 02-01/1009 від 29 жовтня 2020 року № б/н у ОСОБА_9 згідно даних медичної карти мало місце тілесне ушкодження: поверхнева рана м`яких тканин шиї на передньо-боковій поверхні справі без наявності раневих каналів, яке виникло від дії гострого предмета з ріжучими властивостями. По ступеню тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та не обумовлює смерть потерпілої навіть при несвоєчасному наданні невідкладної медичної допомоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, доводи захисника, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Ці вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно ч.2 ст.513 КПК, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, а саме відповідно до висновку психіатричної експертизи № 433 від 04.11.2020 року ОСОБА_10 виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим до нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Місцевий суд прийняв вірне рішення про застосування до ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України в стані неосудності примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Доводи апеляційної скарги захисника про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 на ч.2 ст.125 КК України та закриття кримінального провадження - є безпідставними, які не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

За наслідками розгляду клопотання про застосування заходів медичного характеру, судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, що закріплено в нормі ч.2 ст.512 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала, або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд повинен прийняти одне із рішень, ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні. За вказаних обставин, врахувавши обставини справи, а саме ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи психічні розлади, які встановлені висновком психіатричної експертизи, тримаючи в руках кухонний ніж, підійшов до потерпілої ззаду та наніс останній поріз розміром 12х2 см в область шиї, згідно висновку судово - медичної експертизи в життєво важливу частину тіла шию.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що такі дії ОСОБА_10 цілком могли б спричинити смерть ОСОБА_9 , приклавши більше зусилля чи змінивши місце порізу, враховуючи знаряддя вчинення діяння, особу ОСОБА_10 , механізм заподіяння, тому посилання захисника лише на наслідки вчиненого, не може тягнути зміну правової кваліфікації дій ОСОБА_8 .

Місцевий суд вірно встановив, що суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_10 підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Отже, дії ОСОБА_10 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України тому в такому разі відповідно до Глави 39 кримінального процесуального кодексу перекваліфікація дій ОСОБА_10 з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України, як на цьому наполягає захисник, не передбачена.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно проаналізував висновок психіатричної експертизи, дослідив матеріали провадження, докази на підтвердження вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння та прийшов до вірного та обгрунтованого висновку про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення місцевого суду, в зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Згідно ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 405,407, 503, 508 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2021 року про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий-суддя

Судді -