Справа № 375/61/20
Провадження № 1-кс/375/27/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 смт Рокитне

Слідчий суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
підозрюваного ОСОБА_3
захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне матеріали скарги захисника - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного уаправління поліції головного управління Націонапльної поліції в Київській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання про долучення речових доказів у кримінальному провадженні №0000471, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 за ч.1 ст.122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Заявник адвокат ОСОБА_4 12 березня 2021 року звернувся до слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Білоцерківського РУ поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 03 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000471 від 16 грудня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника про долучення в якості речових доказів, поданого 23 лютого 2021 року, а саме про долучення аудіозапису на електронному носії та в паперовому вигляді стенограми, до матеріалів кримінального провадження №0000471 від 16.12.2019, в якості речового доказу.
В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що слідчим СВ Білоцерківського РУ поліції ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000471 від 16 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Під час слідчого експерименту проведеного в ході досудового розслідування, гр. ОСОБА_3 надав свідчення, що він здійснював аудіозапис розмови, на свій мобільний телефон з гр. ОСОБА_6 , оскільки останній вимагав неправомірну вигоду у гр. ОСОБА_3 . Вказаний аудіозапис і став причиною їхнього конфлікту, внаслідок чого гр. ОСОБА_3 вимушений був діяти в стані необхідної оборони та захищатися від нападу гр. ОСОБА_6 .
Свою відмову слідчий мотивував наступним: «що згідно ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте та сімейне життя, крім випадків передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення, конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини». Також слідчий посилається на те, що наданий стороною захисту доказ, на його думку, не може бути визнаний допустимим доказом у кримінальному проваджені.
ОСОБА_4 зазначає, що розмова між гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_6 була здійснена в робочому кабінеті останнього, а саме в приміщені Рокитнянського районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго», під час виконання гр. ОСОБА_6 своїх професійних обов`язків та вказана розмова не стосується приватного життя обох співбесідників.
За цих обставин вказаний аудіозапис не може вважатися втручанням в особисте життя та таким, що призводить до поширення конфіденційної інформації. Відповідно вказаний аудіозапис можна використати, як доказ у кримінальному проваджені, оскільки він був здійснений в приміщені призначеному для громадськості, і розмова, що була записана гр. ОСОБА_3 , ніяким чином не стосувалася приватного життя осіб, які в ній брали участь та безпосередньо гр. ОСОБА_3 є учасником цієї розмови, фіксацію якої останній здійснював особисто на власний мобільний телефон, що знаходився в його розпорядженні і саме цей запис є підтвердженням показів гр. ОСОБА_3 наданих під час слідчого експерименту, що має значення для кримінального провадження та підлягає доказуванню.
Саме суд, а не слідчий, вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті, ухвалюючи судове рішення. Аудіозапис можна визнавати допустимим доказом без проведення фоноскопічної експертизи, щодо ідентифікації голосів осіб, між якими відбулася розмова, якщо телефон, на який зроблено запис, належав засудженому (обвинуваченому), а свідок підтвердив факт телефонної розмови з засудженим (обвинуваченим).
За вищевказаних обставин захисник ОСОБА_4 вважає оскаржувану постанову незаконною та просить її скасувати.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 скаргу підтримав, посилаючись на вищенаведене обґрунтування своїх вимог.
Слідчий СВ Білоцерківського РУ поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_5 в судовому засіданні в обгрунтування правильності своїх дій посилався на те, що у кримінальному провадженні № 000471 від 16 грудня 2019 року докази які адвокат ОСОБА_4 , просив долучити в якості речових є недопустимими доказами та крім того, він вважає, що вказаний аудіозапис записаний після самої події та не може бути доказом нанесення тілесних ушкоджень потерпідому, а тому ним, як слідчим у вказаному кримінальному провадженні було прийнято постанову про відмову в задоволенні клопотання від 03.03.2021. Разом з тим слідчий ОСОБА_5 не заперечує проти задовлення скарги захисника.
Заслухавши захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_3 , слідчого поліції ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17, ч. 1ст. 7 КПК України).
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим СВ Білоцерківського РУ поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 000471, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 грудня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122КК України.
01.03.2021 року захисник ОСОБА_4 слідчому СВ Білоцерківського РУ поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_5 подав клопотання про долучення речових доказів на підставі та у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, а саме просив приєднати до матеріалів кримінального провадження аудіозапис на електронному носії та стенограму запису розмови з СD диску та визнати СD диск ресовим доказом у кримінальному провадженні №0000471.
Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Так, за результатами розгляду клопотання захисника ОСОБА_4 від 01 березня 2021 року, слідчим СВ Білоцерківського РУ поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , 03 березня 2021 року винесено постанову про відмову в задоволенні вказаного клопотання.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що слідчий поліції відмовив у клопотання захисника повністю.
Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість та законність оскаржуваної постанови враховує наступні положення КПК України.
Так, згідно ст. 110 КПК України вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в мотивувальній частині повинні міститися відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Як вбачається із оскаржуваної постанови слідчим СВ Білоцерківського РУ поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_5 не обґрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання, недостатньо наведено підстави і мотиви її прийняття.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчий суддя відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.
Слідчим суддею встановлено, що в оскаржуваній постанові слідчим не виконані вимоги щодо складання мотивованої постанови, в якій слідчий має аргументувати прийняте рішення та зазначити законні підстави прийняття рішення і їх обґрунтування.
Слідчий вказав лише на те, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте та сімейне життя, крім випадків передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення, конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Натомість, слідчий залишив поза увагою той факт, що згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та саме за для доведення мотивів своєї поведінки підозрюваний та захисник просили визнати речовим доказом СD диск на якому міститься запис розмови, яка відбулась між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 під час вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст.ст. 9, 91, 92, 93, 94, ч. 5 ст. 110 КПК України, що має наслідком її скасування.
На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 110, 303, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Скаргу захисника - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого відділу Білоцерківського районного уаправління поліції головного управління Націонапльної поліції в Київській області ОСОБА_5 , про відмову в задоволенні клопотання про долучення в якості речових доказів, задовольнити.
Скасувати постанову слідчого відділу Білоцерківського районного уаправління поліції головного управління Націонапльної поліції в Київській області ОСОБА_5 , від 03 березня 2021 у кримінальному провадженні № 0000471 від 16 грудня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника про долучення в якості речових доказів, поданого 01 березня 2021 року.
Зобов`язати, слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного уаправління поліції головного управління Націонапльної поліції в Київській області ОСОБА_5 , задовільнити клопотання ОСОБА_4 від 23 лютого 2021 року, шляхом винесення відповідної постанови про визнання та долучення в якості речового доказу, аудіозапису на електронному носії та стенограми, із вказаним записом розмови гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_3 , який був здійснений 16 грудня 2019 останнім, в кабінеті № 1 Рокитнянського РП ПрАТ «Київобленерго», до матеріалів кримінального провадження № 0000471, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 грудня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122КК України.
У відповідності до ч.1 ст.114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження розумного строку, встановити для виконання відповідного процесуального рішення, слідчому СВ Білоцерківського РУ поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , процесуальний строк у 3 (три) дні з дня отримання ним копії ухвали слідчого судді.
Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1