ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4727/19
провадження № 1-кп/753/340/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000568 від 15.06.2018 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської обл., Кагарлицького р-ну, с. Жовтневе, громадянина України, працюючого на посаді водія ТОВ «Володар роз», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2018 року, приблизно о 10 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем- сміттєнавантажувачем «MAN TGA 26.310», н.з. НОМЕР_1 , перебував в не рухомому стані на під`їзній дорозі між будинками № 28 та АДРЕСА_2 , очікуючи очищення сміттєвих контейнерів, розташованих за вказаною адресою.
В цей час, паралельно з правого боку автомобіля-сміттєнавантажувача «MAN TGA 26.310», н.з. НОМЕР_1 , в напрямку буд. № 28 по пр-ту Бажана, рухалась пішохід похилого віку ОСОБА_7 , яка почала, перетинати проїзну частину, перед вказаним вище автомобілем-сміттєнавантажувачем, справа наліво (відносно розташування транспортного засобу).
Після очищення сміттєвих контейнерів водій ОСОБА_8 керуючи автомобілем-сміттєнавантажувачем «MAN TGA 26.310», н.з. НОМЕР_1 розпочав рух.
Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.3 підпунктів «б», «д» та 10.1 Правил дорожнього руху України:
- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- підпункт «д»: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього
руху;
- п. 1.7: водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності;
- 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_9 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем-сміттєнавантажувачем «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 , після завершення очищення сміттєвих контейнерів, проявив неуважність до дорожньої обстановки, перебуваючи в житловій зоні та маючи змогу усвідомлювати, що зупинився біля тротуару, по якому рухаються пішоходи, а тому в будь-який час дорожня обстановка може змінитися, не переконався, що початок руху транспортного засобу буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух вперед по вищевказаній під`їзній дорозі, та навпроти будинку № 30 по пр-ту Бажана в м. Києві, скоїв наїзд на пішохода похилого віку ОСОБА_10 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.
Згідно висновку судово-медичної експертизи при дослідженні трупа гр. ОСОБА_10 знайдені наступні ушкодження: поширені ділянки осадження правої половини обличчя, тильної поверхні кистей та поверхонь тулуба, ділянки осадження на лівому стегні з контурними рисами у вигляді малюнку протектора колісних шин, забійна рана потиличної ділянки, поширені крововиливи в м`яких тканинах лівої половини грудної клітини з відшаруванням шкіри, двобічні переломи ребер з ушкодженням пристінкової плеври, крововиливи в тканині легень, в серці і середостінні, розриви осердя, грудної аорти та нижньої порожнистої вени, крововилив в плевральні порожнини (1900 мл), розриви правого груднино-ключичного зчленування та лобкового симфізу, рвана рана твого стегна з циркулярним відшаруванням шкіри, перелом верхньої третини лівого стегна, а також знижене кровонаповнення внутрішніх органів, слабка вираженність трупних плям.
Розташування та морфологічні особливості ушкоджень одягу, м`яких тканин, кісток скелета та внутрішніх органів вказують на те, що ушкодження в області обличчя, тулуба, верхніх кінцівок та лівого стегна виникли внаслідок дії тупих, що мали необмеженою поверхню контакту, якими можуть бути поверхні шляхового покриття та обертаюча поверхня коліс автотранспортного засобу в момент їх перекату по задній поверхні тулуба і лівої нижньої кінцівки ОСОБА_10 у подовженому напрямку вздовж вертикальної вісі тіла. В момент перекату колеса (коліс) автотранспортного засобу ОСОБА_10 знаходилась у горизонтальному положенні, обличчям донизу, та була огорнута до напрямку руху автотранспортного засобу підошовними поверхнями стоп.
Відсутність слідів дії травмуючих предметів поза вищевказаними ділянками трупа, де були знайдені перераховані в п. 1 «Підсумків» ушкодження, не дає підстав достоіменно визначити положення тіла постраждалої та зони первинного контакту її тіла з травмуючими поверхнями кузова рухливого автотранспортного засобу.
До смерті гр. ОСОБА_10 призвела травма декількох ділянок тіла (грудної клітини, живота та кінцівок), які супроводжувались утворенням множинних переломів кісток, розривами внутрішніх органів та внутрішньою масивною кровотечею. Дані ушкодження за ознаками небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Давність виникнення ушкоджень у гр. ОСОБА_10 відповідає вказаній у постанові даті - 15.06.2018 р.
При судово-токсилогічному дослідженні в крові трупа гр. ОСОБА_10 етиловий спирт не знайдений.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи в діях ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.
Крім того, в ході досудового розслідування в діях водія ОСОБА_9 встановлено порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.3 підпунктів «б», «д» Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.3 підпунктів «б», «д» та 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_11 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_6 будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України не визнав та суду пояснив, що 15.06.2018 р. приблизно о 10-00 год. він перебував за керуванням сміттєвозу «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 та між будинками № 28 та 30 по пр-ту Бажана в м. Києві він зупинився, щоб завантажити в машину сміття. Після того, як його напарники завантажили сміття в сміттєвоз, він впевнився у безпеці, після чого розпочав рух, проте здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_10 , яка зненацька опинилась на проїзній частині, хоча перед початком руху, вона не перебувала на проїзній частині, що дозволяло йому безперешкодно почати рух. Таким чином, ОСОБА_6 стверджував, що його дії цілком відповідали вимогам п. 10. 1 ПДР України.
Захисник ОСОБА_5 просив ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.
Незважаючи на позицію сторони захисту, вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю наступних доказів, досліджених безпосередньо судом під час судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що під час ДТП, яке відбулось з вини обвинуваченого ОСОБА_6 загинула його матір ОСОБА_7 . Наполягав у судовому засіданні на призначенні обвинуваченому суворого покарання з позбавленням права керувати транспортими засобами.

Свідок ОСОБА_12 в ході судового розгляду повідомила, що 15.06.2018 р. приблизно о 10-00 год. вона перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_3 на балконі разом із дітьми, які полюбляли спостерігати за сміттєвозом, який в цей час під`їхав до сміттєвих баків, які розташовувались біля її будинку. Вона побачила у вікно як транспортний засіб «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 скоїв наїзд передньою частиною на потерпілу, яка рухалась попереду транспортного засобу.
Протоколом огляду місця ДТП від 15.06.2018 р. зафіксована ділянка місцевості біля буд. № 30 по пр. Бажана в м. Києві, де сталась ДТП, а також зафіксований труп потерпілої ОСОБА_10 , який знаходився під колесами транспортного засобу «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 /а.с. 48-80/.

Відповідно до огляду предметів від 18.06.2018 р. були оглянуті речі загиблої ОСОБА_10 /а.с. 149-165/.

Дослідженням висновку судово-медичної експертизи № 61/1405/2 від 09.08.2018 р. встановлено, що внаслідок наїзду транспортного засобу «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 на потерпілу ОСОБА_10 остання зазнала тяжких тілесних ушкоджень у виді травми декількох ділянок тіла (грудної клітини, живота та кінцівок), які супроводжувались утворенням множинних переломів кісток, розривів внутрішніх органів та внутрішньою масивною кровотечею, що призвело до смерті ОСОБА_10 /а.с. 93-94/.
В ході огляду 19.06.2018 р. був оглянутий транспортний засіб «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 /а.с. 124-141/.
Відповідно до висновку експерта № 12-1/1503 від 03.09.2018 р. на момент огляду автомобіля «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходились в працездатному стані / а.с. 95-104/.
Згідно з висновком судової-автотехнічної експертизи № 12-1/1902 від 21.01.2019 р. з технічної точки зору причиною ДТП було невідповідності дій водія автомобіля- сміттєнавантажувавча «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 вимогам п. 10.1 ПДР України, та в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України. Невідповідності дій ОСОБА_6 вимогам п. 10.1 ПДР України перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП /а.с. 105-111
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_13 повністю підтримав складений ним висновок.
Аналіз досліджених доказів дозволяє суду зробити висновок, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена в повному обсязі.
Обговорюючи позицію захисника про необхідність визнання недопустимим доказом висновок автотехнічної експертизи № 12-1/1902 від 21.01.2019 р., суд враховує наступне. Так, на думку захисника вказаний висновок є недопустимим, оскільки він базується на відеозаписі з невстановлених камер відеоспостереження, який був визнаний очевидно недопустимим доказом через порушення процедури вилучення даного відеозапису. Проте суд визнає цю позицію захисника неналежною, оскільки вона спростовується показаннями судового експерта ОСОБА_13 , який в судовому засіданні підтвердив, що виконане ним експертне дослідження базувалось на вихідних даних, наданих йому слідчим, зокрема показах свідка-очевидця події ОСОБА_12 , а відеозапис він переглянув лише з метою візуалізації тих вихідних даних, які він досліджував, а сам відеозапис, як підтвердив експерт в судовому засіданні, ним не досліджувався. Більше того, експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні стверджував, що навіть у разі відсутності в розпорядженні експерта цього відеозапису, висновки, які були ним зроблені, не змінились би. Тобто відсутність відеозапису з місця події не впливає в даному випадку на зміст та висновки експертного дослідження. Отже суд приходить до висновку, що відсутні об`єктивні підстави для визнання висновку автотехнічної експертизи № 12-1/1902 від 21.01.2019 р. недопустимим доказом.
Обговорюючи позицію захисника про відсутність належних доказів порушення водієм ОСОБА_14 інкримінованих пунктів ПДР України, суд вважає цю позицію неналежною, оскільки вона спростовується сукупністю досліджених доказів. Серед цих доказів судом приймаються до уваги показання свідка ОСОБА_12 , яка була очевидцем наїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 на потерпілу. Свідок стверджувала, що подія відбувалась у неї на очах та відстань між нею та місцем ДТП була незначною, щоб добре роздивитись деталі ДТП. Так, не заслуговують уваги твердження ОСОБА_6 про те, що потерпіла опинилась на проїзній частині одразу після того, як він розпочав рух, що виключило його можливість її побачити, оскільки такі твердження суперечать показанням свідка ОСОБА_12 , яка зазначила, що наїзд сміттєвоза на потерпілу відбувся практично по завершенню обходу потерпілою транспортного засобу. Потерпіла опинилась під лівим переднім колесом сміттєвоза «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 , що свідчить про те, що в момент початку руху потерпіла пройшла певну відстань, а не одразу вийшла на проїзну частину та опинилась під колесами сміттєвоза, як стверджував ОСОБА_6 . Крім того, свідок ОСОБА_12 підтвердила, що відстань між автомобілем та потерпілою складала не менше трьох метрів, що також підтверджує висновок експертизи в тій частині, що маючи об`єктивну можливість, ОСОБА_6 не впевнився у безпеці та розпочав рух. При цьому свідок ОСОБА_12 стверджувала, що потерпіла не бігла, а в повільному темпі переходила дорогу, що також підтверджує ту обставину, що перед наїздом на потерпілу, остання певний час переходила дорогу перед цим автомобілем на відстані не менше трьох метрів, що дозволяло водію ОСОБА_6 вчасно виявити перешкоду для руху у виді пішохода. Судовий експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні також підтвердив, що жодних даних про те, що обвинуваченому щось заважало виявити потерпілу на проїзній частині, не було встановлено. Твердження ОСОБА_6 , висловлені в судових дебатах про те, що потерпіла здійснювала рух там, де вона цього не повинна була робити, суд також визнає неналежними, оскільки ДТП відбулась у дворовій зоні. Жодних обмежень для пішоходів для їх руху дана ділянка місцевості не містить.

Обговорюючи позицію сторони захисту про необхідність проведення повторної експертизи, суд вважає, що підстави для цього відсутні, оскільки показання свідка ОСОБА_12 , надані нею в ході судового розгляду не суперечать тим показанням, які були покладені в основу висновку судової автотехнічної експертизи.

Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про проведення слідчого експерименту, оскільки вважає докази, що були досліджені в ході судового розгляду достатніми для прийняття рішення у справі. При цьому, суд враховує, що свідок ОСОБА_12 на запитання захисника в судовому засіданні стверджувала, що у випадку проведення слідчого експерименту її б свідчення на місці ДТП були б дещо неточними, оскільки з моменту ДТП пройшло багато часу. Суд вважає, що показання свідка ОСОБА_12 в частині зазначення відстані між автомобілем та потерпілою та конкретне місце наїзду автомобіля на потерпілу є достатніми та такими, що не потребують деталізації на місці події.

Оцінюючи доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується задовільно.

Обставин, які б помякшували та обтяжували покарання обвинуваченого, визначених в ст.ст. 66 , 67 КК України, судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд керується відповідними роз`ясненнями, які викладені в п. 20 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до інкримінованого злочину, відсутність щирого каяття та негативного осуду обвинуваченим своєї протиправної поведінки, позицію потерпілого який погодився з позицією прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченого покарання із реальним відбуванням, розмір шкоди, завданої злочином, яку обвинувачений не намагався відшкодувати потерпілому, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.
Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини про безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за ч. 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.
Призначення додаткових покарань має важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами, у зв`язку з чим судам при постановленні вироку слід обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.
Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ст.286 ч.2 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність застосування зазначеного додаткового покарання строком на 3 роки, оскільки внаслідок непрофесійного керування обвинуваченим транспортним засобом та грубого порушення ПДР України потерпілій були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких вона померла на місці.
Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового провадження та відсутність клопотань прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, суд вважає за недоцільне до набрання вироком законної сили застосовувати до обвинуваченого будь-який запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 / три / роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.
Строк відбуття основного покарання засудженому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі обчислювати з дня його затримання в порядку виконання даного вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 3146 /три тисячі сто сорок шість/ гривень на користь держави.

Речові докази:
-транспортний засіб «MAN TGA 26.310», р.н. НОМЕР_1 залишити у власності ТОВ «Володар-Роз»;
-компакт-диск із відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1