Справа № 460/3048/19
Провадження №1-кп/944/363/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.07.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, що розташована у АДРЕСА_2 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у період з 26.09.2018, точний час слідством не встановлений, без поважних причин самовільно залишив місце проходження служби, а саме: військову частину НОМЕР_2 , що розташована в АДРЕСА_2 та по 03.10.2018, точний час слідством не встановлений, перебував за межами місця проходження військової служби до початку стаціонарного лікування у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону (м. Львів).

Надалі, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, що розташована у АДРЕСА_2 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у період з 03.01.2019, точний час слідством не встановлений, без поважних причин самовільно залишив місце проходження служби, а саме: військову частину НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 та по 12.01.2019, точний час слідством не встановлений, перебував за межами місця проходження військової служби, до моменту добровільної явки до військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України проходячи військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_1 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, без дозволу командування військової частини та без поважних причин, в умовах особливого періоду о 08.00 год. 22.05.2019 не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 27.06.2019, тобто до моменту повернення в розташування вказаної військової частини, проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України проходячи військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_1 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, без дозволу командування військової частини та без поважних причин, в умовах особливого періоду, о 08.00 год. 31.07.2019 не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 15.08.2019, тобто до моменту повернення в розташування вказаної військової частини, проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що дійсно 26.09.2018 залишив військову частину без дозволу командира, на службу повернувся 03.10.2018. Крім цього, службу без дозволу командира залишив 03.01.2019 та на службу повернувся 12.01.2019. Також двічі не з`явився вчасно на службу 22.05.2019 та 31.07.2019 та відповідно повернувся до виконання обов`язків 27.06.2019 та 15.08.2019, службу залишав по стану здоров`я. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчиненні повторно протягом року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, брав участь в антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей, має статус учасника бойових дій, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочинів як обставини, що пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Таким чином суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті за якою він обвинувачується у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності з ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та праці.

Командиру військової частини НОМЕР_2 здійснювати контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_4 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1