Ухвала
іменем України
18 травня 2021 року
м. Київ
справа № 937/1585/20
провадження № 51-2439 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 квітня 2021 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та здійснення інших процесуальних дій, невинесення постанови про визнання потерпілим.
На вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 06 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу слідчого судді повернув на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутності підстав для поновлення цього строку.
Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.
З огляду на положення статей 310, 424 КПК ухвала слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2020 року не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки вона не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Що стосується оскаржуваної ухвали Запорізького апеляційного суду від 06 квітня 2021 року про повернення апеляційної скарги, то хоча зазначене рішення і є предметом перегляду суду касаційної інстанції, однак колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно вимог ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
З системного аналізу кримінального процесуального закону слідує, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається з доданої копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2020 року та повернуто апеляційну скаргу з тих підстав, що вказану ухвалу слідчого судді було проголошено 14 квітня 2020 року, при її проголошенні ОСОБА_4 був присутній. Копію зазначеної ухвали 24 квітня 2020 року було направлено на адресу СІЗО № 10 для вручення ОСОБА_4 , яку отримано представником установи 30 квітня 2020 року і 06 травня 2020 року отримано ОСОБА_4 , про що свідчить його особистий підпис та дата отримання, наявного в матеріалах кримінального провадження.
Проте, з апеляційною скаргою на цю ухвалу він звернувся лише 17 січня 2021 року, тобто з пропуском встановленого ст. 395 КПК строку на апеляційне оскарження. При цьому доводи скаржника про те, що вказаний строк пропущений ним через те, що перебуваючи в умовах СІЗО він копію ухвали слідчого судді отримав лише 15 січня 2021 року, спростовуються матеріалами провадження і не відповідають дійсності.
За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені ОСОБА_4 доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження, не є об`єктивно непереборними та поважними і не дають підстав для поновлення строку на оскарження судового рішення, та ним не наведено жодної поважної причини пропуску цього строку, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, у касаційній скарзі ОСОБА_4 не наведено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги і відкриття касаційного провадження, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 квітня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3