Провадження № 1-кс/344/4371/21
У Х В А Л А
15 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Cлідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що старшим слідчим відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000331 від 07.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Автомобіль марки «Нісан Прімера» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить, ОСОБА_4 , вилучений під час огляду місця події та 07.06.2021 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. В подальшому слідчий звернувся із клопотанням до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про накладення арешту на вказаний автомобіль. Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду, розглянувши клопотання слідчого, ухвалив накласти арешт із забороною на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Нісан Прімера» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . У кримінальному провадженні № 0000331 від 07.06.2021 вказаний автомобіль оглянутий в ході досудового розслідування, зафіксовано усі наявні пошкодження, щодо автомобіля проведено усі можливі експертизи. Потреби у перебуванні автомобіля на зберіганні у органів досудового розслідування немає, жодних дій із використанням вказаного автомобіля не проводиться і вочевидь, не планується проводити. Тому немає перешкод юридичного характеру до скасування арешту на майно та повернення автомобіля власнику. Вказаний автомобіль не може бути предметом спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання, оскільки це не передбачено санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Сторони провадження в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі, з приводу скасування арешту не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.06.2021 року накладено арешт на автомобіль марки «Нісан Прімера» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст.174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так суб`єкт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту.

Отже судом раніше встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано; майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Сторони не надали суду актуального витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не надано достовірних відомостей щодо стадії кримінального провадження в рамках якого накладено арешт.

Таким чином, перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного майна здійснено без правових підстав, не доведено, що необхідність в збереженні речового доказу відпала.

При цьому арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення збереження речового доказу.

Також, відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором, а не слідчим.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу заявник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього, до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідженні речового доказу судом. Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала. Отже потреба в арешті речового доказу на даний час не відпала.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не наддала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1