ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/215/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому за цією статтею покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Питання щодо речових доказів вирішено.

Згідно вироку, 15 серпня 2019 року близько 13:50 години, у ОСОБА_8 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення своїй співмешканці ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, 15 серпня 2019 року близько 13:50 години, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у ході словесного конфлікту із ОСОБА_9 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс долонею правої руки один удар в ділянку лівої половини обличчя останньої, після чого повалив на диван та умисно пальцями почав стискати кисть правої руки ОСОБА_9 . У результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі зліва та синець правої кисті, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати. Свої вимоги мотивує тим, що сторона обвинувачення в ході судового розгляду і суд першої інстанції у вироку не навели беззаперечних доказів його винуватості.

Вважає, висновок експерта № 796 від 22 серпня 2019 року недопустимим та неналежним доказом через те, що експерт у судовому засіданні пояснив, що тілесні ушкодження у потерпілої могли виникнути до та після 15 серпня 2019 року, а точної дати виникнення тілесних ушкоджень встановити не можливо, що свідчить про сумніви в обґрунтованості висновку експерта.

Зазначає, що протокол вилучення відеозапису у потерпілої не відповідає вимогам ст. 104 КПК України, а саме не зазначено часу проведення даної слідчої дії та не вказано інформації про ідентифікацію речі. Протокол огляду цього відеозапису складався при проведенні слідчої дії, а саме дослідження відеофайлу, який не був предметом дослідження під час судового розгляду.

Вважає, що наданий відеозапис не може бути використаний як належний доказ, тобто як такий, що здатний своїм змістом встановлювати факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження, оскільки зафіксовані ним дата і час не співпадають з часом інкримінованого обвинуваченому правопорушення.

Крім того, в ході судового розгляду досліджено відеофайл тривалістю 34 хвилини, походження якого невідоме, оскільки в протоколах вилучення і огляду слідчим та в його постанові про визнання речовим доказом описано відеофайл іншої тривалості та з іншим найменуванням.

Вказує на те, що в протоколі слідчого експерименту та фотоілюстрації до нього відсутні відомості щодо особи яка здійснювала фотографування та виготовляла фотоілюстрації.

Зазначає, що покази свідка ОСОБА_10 не можуть братися до уваги судом, оскільки дана особа не була очевидцем подій і під час надання показів не могла чітко вказати про місце тілесних ушкоджень потерпілій.

Ухвалою судді-доповідача від 08 червня 2021 року апеляційний розгляд в цьому провадженні було призначено на 14 липня 2021 року. При цьому, учасникам провадження роз`яснено право брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання апеляційного суду 14 липня 2021 року обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, повідомивши про неможливість прибути в м. Тернопіль через несправність його транспортного засобу. В судові засідання 19 липня 2021 року обвинувачений також не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань не подавав і про причини неявки суд не повідомив. Також, не надав доказів поважності причини неявки в минуле судове засідання.

Захисник ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду 14 липня 2021 року не з`явився, повідомивши про неможливість прибути в м. Тернопіль у зв`язку з несправністю транспортного засобу. В судове засідання 19 липня 2021 року на 11 год. 30 хв. захисник також не з`явився, мотивуючи участю в справі про адміністративне правопорушення, розгляд якої було призначено у Львівському апеляційному суді 19 липня 2021 року о 09 год. 40 хв. При цьому, жодних доказів поважності причини неявки в минуле судове засідання захисник не надав та просив не призначати апеляційний розгляд в період з 20 липня 2021 року по 03 серпня 2021 року.

У зв`язку з клопотанням захисника апеляційний розгляд відкладено на 15 год. 00 хв. 19 липня 2021 року, про що повідомлено обвинуваченого і його захисника. Однак, захисник в судове засідання не з`явився, інших клопотань не подавав і про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність поважних причин для неприбуття в судове засідання обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора і представника потерпілої, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого за її безпідставністю, перевіривши матеріали провадження і наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України, судом першої інстанції зроблені на підставі детально досліджених в судовому засіданні та оцінених у вироку доказів.

Так, показаннями потерпілої ОСОБА_9 підтверджується, що 15 серпня 2019 року близько 13:50 год. у неї виник словесний конфлікт із ОСОБА_8 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 . В ході даного конфлікту ОСОБА_8 застосував до неї фізичну силу та заподіяв тілесні ушкодження, а саме наніс один удар долонею правої руки в ліву половину обличчя, а пізніше обома руками стискав кисті рук, а також шарпнув її за праву руку. Внаслідок цього у неї утворилися синці на щоці та на руці.

Факт спричинення обвинуваченим зазначених тілесних ушкоджень за повідомлених потерпілою обставин підтвердила допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 , яка під час допиту в судовому засіданні в якості свідка повідомила, що будучи працівником поліції приїхала за повідомленням про вчинення правопорушення і виявила потерпілу, яка була заплакана і мала синці. Також, на місці події був обвинувачений. При цьому, потерпіла повідомила, що обвинувачений наносив їй удари руками.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілої та свідка, оскільки вони об`єктивно узгоджуються між собою в окремих деталях та за хронологією подій, що свідчить про їх послідовність.

Крім того, показання потерпілої та свідка підтверджують об`єктивними даними інших досліджених судом доказів і встановленими в ході судового розгляду обставинами провадження.

Так, показання потерпілої ОСОБА_9 були перевірені і знайшли своє підтвердження під час проведення з її участю слідчого експерименту від 20 вересня 2019 року, в ході якого потерпіла розповіла та продемонструвала обставини спричинення їх тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Показання потерпілої і результати слідчого експерименту з її участю та показання свідка підтверджуються з об`єктивними даними висновку експерта від 22 серпня 2019 року № 796, згідно якого, при судово-медичній експертизі у потерпілої ОСОБА_9 виявлені синець на обличчі зліва та синець правої кисті. Характер вказаних вище ушкоджень свідчить про їх утворення від дії тупих предметів. Ці ушкодження виникли близько за 5-7 діб до експертного обстеження ОСОБА_9 , не виключено у вказаний в ухвалі термін 15 серпня 2019 року. Утворення відмічених у ОСОБА_9 ушкоджень за обставин, повідомлених нею при судово-медичній експертизі, не виключається. Виявлені у ОСОБА_9 синці за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається з матеріалів провадження показання потерпілої та свідка, є послідовними, не мають суперечностей по обставинах кримінального правопорушення, а також повністю узгоджуються з об`єктивними даними судово-медичних експертиз і результату слідчого експерименту.

Будь-яких об`єктивних даних, які би давали підстави сумніватися в достовірності зазначених доказів в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Так, згідно показань обвинуваченого в суді першої інстанції він підтвердив, що у нього виникла суперечка з потерпілою, а конфлікт був нею спровокований, тілесних ушкоджень їй не заподіяв.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дав правильну оцінку зазначеним показанням обвинуваченого, як таким, що направлені на ухилення від відповідальності за вчинене, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи і спростовуються встановленими в судовому засіданні та наведеними у вироку обставинами, які підтверджуються сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів, а саме - показань потерпілої та свідка, результату слідчого експерименту і висновків експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта № 796 від 22 серпня 2019 року є недопустимим та неналежним доказом, так як експерт у судовому засіданні повідомив, що тілесні ушкодження могли виникнути до та після 15 серпня 2019 року, точної дати виникнення тілесних ушкоджень встановити не можливо суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як судом достеменно встановлено, що об`єктивно підтверджено наявними в матеріалах провадження доказами, що між обвинуваченим та потерпілою мав місце конфлікт в ході якого ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_9 тілесне ушкодження. Факт нанесення удару обвинуваченим потерпілій підтверджений показаннями ОСОБА_9 , які узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 про наявність у потерпілої тілесних ушкоджень безпосередньо після конфлікту з обвинуваченим. Також, показання потерпілої підтверджуються даними проведеного в ході досудового розслідування слідчого експерименту за участю потерпілої, дані якого в свою чергу узгоджуються з висновками експерта щодо локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності і правильності встановлених судом обставин.

Крім зазначених доказів, сукупність яких на переконання колегії суддів є достатньою для висновку про доведеність вчинення обвинуваченим інкримінованого йому правопорушення, суд першої інстанції також взяв до уваги дані наданого потерпілою відеозапису, який здійснювався в приміщенні квартири, де вони проживали, за допомогою обладнання, яке було встановлено за їхньою ініціативою. Вказаний запис було переглянуто в ході судового розгляду і в судовому засіданні потерпіла та обвинувачений вказали на те, що обставини, які зафіксовано на відеозаписі відповідають дійсності, тобто підтвердили достовірність зафіксованих ним подій, яка не оспорюється і в апеляційній скарзі.

Натомість в апеляційній скарзі наведено твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про недопустимість цього відеозапису як доказу, що аналогічні доводам поданого до суду першої інстанції клопотання його захисника (а.к.п.131-134) про визнання цього доказу недопустимим, якому суд першої інстанції дав детальну оцінку у вироку і обґрунтовано з наведенням відповідних мотивів відхилив доводи сторони захисту в цій частині.

Так, судом першої інстанції правильно застосовано положення ст.99 КПК України, Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" і з відповідним посиланням на судову практику вказано, що долучений до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин подій був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері (відеореєстраторі) в електронному вигляді у виді файлів. Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Крім того, як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції врахував доводи сторони захисту щодо неповноти наданого потерпілою відеозапису конфлікту, котрий мав місце між нею та обвинуваченим 15 серпня 2019 року, а саме її поведінки під час конфлікту, а тому визнав правдивими показання обвинуваченого про те, що ініціатором конфлікту виступила саме потерпіла і визнав дану обставину як таку, що пом`якшує покарання.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування наведеної у вироку оцінки судом першої інстанції вказаного доказу і мотивів суду про відхилення доводів захисту про його недопустимість.

Доводи апеляційної скарги, що показання свідка ОСОБА_12 не можуть братися до уваги колегія суддів вважає безпідставними.

Так, з матеріалів провадження слідує, що показання свідка ОСОБА_12 є логічними та послідовними і повністю узгоджуються з дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами. Крім того, згідно наведених у вироку показань свідка ОСОБА_12 вона пояснила, що на час її допиту в суді характеру тілесних ушкоджень уже детально не пригадує, однак вказала, що під час допиту в ході досудового розслідування надавала правдиві показання, в тому числі про те, що у потерпілої був синець на щоці.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не виявлено.

Покарання обвинуваченому призначено з урахуванням вимог ст.65 КК України та в мінімальному розмірі.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку і закриття провадження, як про це порушується питання в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-419, 426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана до безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді