Справа № 497/1369/2021
Провадження № 1-кс/497/596/2021
УХВАЛА
03.08.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання начальника відділення №2 СВ Болградського районного відділу поліції Головного управління національного поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
29.07.2021 року начальник відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням погодженим з керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000009 від 01.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

З клопотання вбачається, що відділенням № 2 слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000009 від 01.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного захоплення групою невстановлених осіб, частини земельних ділянок Міністерства оборони України, загальною площею понад 150 га, на яких вирощують зернові культури, чим фактично завдали значної шкоди їх законному володільцю державі в особі Міністерства оборони України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення за кваліфікацією якого розпочато досудове розслідування, 14.07.2021 року слідчим відділенням № 2 слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області із залученням спеціаліста та фахівця із земельних питань проведений огляд частин земельних ділянок, а саме:
- ділянки місцевості, що являє собою земельну ділянку, розташовану на відстані 2,4 км в південно-західному напрямку від с. Веселий Кут Болградського району Одеської області, яка має неправильну форму п`ятикутника, загальною площею 26,2980 га. На момент огляду зазначеної ділянки місцевості виявлено насадження зернової культури соняшника, рослини котрого розташовані рядками, ґрунтова поверхня ознаки обробки, будяки відсутні;
- ділянки місцевості, що являє собою земельну ділянку, розташовану на відстані 2,5 км в південно-західному напрямку від с. Веселий Кут Болградського району Одеської області, яка має форму трикутника, загальною площею 27,8845 га. На момент огляду зазначеної ділянки місцевості виявлено насадження зернової культури пшениці, рослини котрого розташовані рядками, ґрунтова поверхня ознаки обробки, будяки відсутні;
- ділянки місцевості, що являє собою земельну ділянку, розташовану на відстані 2,7 км в південно-західному напрямку від с. Веселий Кут Болградського району Одеської області, яка має форму неправильного чотирикутника, загальною площею 38,4599 га. На момент огляду зазначеної ділянки місцевості виявлено насадження зернової культури проса, рослини котрого розташовані рядками, ґрунтова поверхня ознаки обробки, будяки відсутні;
- ділянки місцевості, що являє собою земельну ділянку, розташовану на відстані 3,6 км в південно-західному напрямку від с. Веселий Кут Болградського району Одеської області, яка має форму трапеції, загальною площею 22,31 га. На момент огляду зазначеної ділянки місцевості виявлено насадження зернової культури пшениці, рослини котрого розташовані рядками, ґрунтова поверхня ознаки обробки, будяки відсутні;
- ділянки місцевості, що являє собою земельну ділянку, розташовану на відстані 3,7 км в південно-західному напрямку від с. Веселий Кут Болградського району Одеської області, яка має форму неправильного чотирикутника, загальною площею 49,99 га. На момент огляду зазначеної ділянки місцевості виявлено насадження зернової культури пшениці, рослини котрого розташовані рядками, ґрунтова поверхня ознаки обробки, будяки відсутні;
- ділянки місцевості, що являє собою земельну ділянку, розташовану на відстані 3,5 км в південно-західному напрямку від с. Веселий Кут Болградського району Одеської області, яка має неправильну форму, загальною площею 4,8 га. На момент огляду зазначеної ділянки місцевості виявлено насадження зернової культури пшениці, рослини котрого розташовані рядками, ґрунтова поверхня ознаки обробки, будяки відсутні;
- ділянки місцевості, що являє собою земельну ділянку, розташовану на відстані 2,4 км в південно-західному напрямку від с. Веселий Кут Болградського району Одеської області, яка має форму неправильного чотирикутника, загальною площею 36 га. На момент огляду зазначеної ділянки місцевості виявлено фрагменти стовбурів та корінних систем рослин в сухому стані, розташовані рядками. На ґрунтовій поверхні виявлено зерно пшениці.
- ділянки місцевості, що являє собою земельну ділянку, розташовану на відстані 1,5 км в південно-західному напрямку від с. Веселий Кут Болградського району Одеської області, яка має форму трикутника, загальною площею 0,26 га. На момент огляду зазначеної ділянки місцевості ґрунтова поверхня має ознаки обробки.
24.07.2021 року проведений огляд земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на відстані 3,6 км в південно-західному напрямку від с. Веселий Кут Болградського району Одеської області, загальною площею 22,31 га, на час огляду якої виявлено сільськогосподарську техніку, яка здійснює збір врожаю, тобто зернову культуру пшеницю, в ході котрого тимчасово вилучено: зернозбиральну машину комбайн марки «ЕНИСЕЙ» 1200-1, червоного кольору, без державного реєстраційного номеру; вантажний автомобіль марки «САЗ» моделі 3507, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, 1988 року випуску; зернову культуру пшеницю, вагою 6590 кг, та зернову культуру пшеницю, вагою 2200 кг.
Отже, з метою збереження майна, вилученого в ході проведення огляду земельної ділянки, з метою призначення відповідних судових експертиз, для встановлення збитків, спричинених неправомірними діями невстановлених осіб, зазначене майно може бути використане як речові докази, засобом чи предметом вчинення кримінального правопорушення, а їх знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з цим є необхідність у накладанні на них арешту судом, що зумовлено необхідністю збереження цих речових доказів у тому ж стані, що і на момент їх вилучення, тому начальник відділення №2 СВ звертається з цім клопотанням.

Начальник відділення №2 СВ БОлградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просить розглянути клопотання у її відсутності. (а.с.21).

Власники майна на яке просить слідчий накласти арешт в судове засідання не з`явилися, повідомити їх про дату, час та місце розгляду клопотання не представилося можливим, через не надання слідчим органом інформації щодо засобів зв`язку з ними.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Звертаючись із зазначеним клопотанням до слідчого судді, начальник відділення №2 СВ просить накласти арешт на техніку сільськогосподарського призначення та зернову культуру, а саме зернозбиральні машини з врожаєм.

Стаття 132 КПК України встановлює загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, частиною 3 вказаної статті передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, клопотання не містить даних та до нього не додано доказів щодо обґрунтованої підозри органу досудового розслідування про те, що вчинено кримінальне правопорушення, зокрема, як вказано у клопотанні, що саме власники сільськогосподарської техніки самовільно захопили дану земельну ділянку та протиправно вирощують на ній такі рослини, і що воно є такого ступеня тяжкості, що виправдовує накладення арешту на посіви сільськогосподарської культури - пшеницю.

За змістом п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого має бути зазначено про документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Жодного правовстановлюючого документу на техніку не надано.

Крім того, у клопотанні не вказано про такі документи, не зазначено, хто є власником майна, або хто таким майном - пшеницею розпоряджається фактично, є її фактичним володільцем.

Таким чином, у клопотанні не зазначено власників майна, що належить арештувати, не додано документів, що підтверджують право власності певних осіб на зернову культуру - пшеницю або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження пшеницею третіми особами.

Згідно положень статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, сулідчий суддя приходить до висновку, що начальником відділення №2 СВ, як ініціатором клопотання не доведено відповідними та належними доказами необхідність накладення арешту на зазначену сільськогосподарську техніку та врожай, не доведено чи підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, тобто не доведено мету та завдання цього арешту, та неможливість без такого заходу проведення чи утруднення проведення розслідування кримінального провадження.

Оцінивши обставини зазначені в клопотанні, суд дійшов висновку, що клопотання начальника відділення №2 СВ не обґрунтоване, оскільки ним не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України, тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання начальника відділення №2 СВ Болградського районного відділу поліції Головного управління національного поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000009 від 01.07.2021 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1