КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/6417/21 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження№11-сс/824/3096/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чотирбоки, Шепетівського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
прокурора ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 23.04.2021 задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_7 з моменту затримання, а саме з 21.04.2021 строком на 60 днів, тобто до 20.06.2021 включно.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя під час розгляду вказаного клопотання, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, перевірив надані суду матеріали на предмет обґрунтованості підозри та існування заявлених ризиків у його поведінці, на підставі чого прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.
Апелянт вказує на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні, недоведено наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки відсутні належні, допустимі та достовірні докази причетності останнього до даного кримінального провадження.
В доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначає, що з оскаржуваної ухвали не вбачаються мотиви, з яких слідчий суддя відхилив доводи підозрюваного та його захисника та визнав переконливими аргументи сторони обвинувачення щодо наявності у діях ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
З оскаржуваної ухвали слідує, що слідчий суддя не досліджував можливість застосувати до ОСОБА_7 , інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а необхідність не визначати заставу ОСОБА_7 , обґрунтував лише посиланням на ч. 4 ст. 183 КПК України.
Під час судового розгляду у суді першої інстанції захисник повідомив, що затримання ОСОБА_7 , відбулося із порушенням вимог ст. 208 КПК України, але слідчий суддя проігнорував дану обставину. Протокол затримання складений об 23 год. 38 хв., 21 квітня 2021 року, а затримано ОСОБА_7 о 13 год. 55 хв., 21 квітня 2021 року.
Апелянт вважає, що правильною кваліфікацією даного провадження буде не ч. 3 ст. 187, а ч. 2 або ч. 3 ст. 189 КК України, що вже є не особливо тяжким злочином, а тяжким злочином.
12.05.2021 надійшла заява ОСОБА_11 , в якій вона просила застосувати відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у виді особистої поруки, зазначивши, що поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зобов`язується, за необхідності, доставити його на першу вимогу до органу досудового розслідування чи суду.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, дослідивши надані стороною захисту документи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, 23.04.2021 слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Оболонської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовноОСОБА_7 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 5 000 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 140 050 гривень..
21.04.2021 року о 13:55 годин ОСОБА_15 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
22.04.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
23.04.2021 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор». Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_7 обчислювати з моменту затримання, а саме з 21.04.2021 строком на 60 днів, тобто до 20.06.2021 включно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу, в їх сукупності.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
При цьому, слідчий суддя застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства, тобто відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України. Тому твердження апелянта, що слідчим суддею не мотивовано необхідність не визначати заставу ОСОБА_7 , є голослівним.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Таке обмеження права ОСОБА_7 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagozv. Turkeyп. 51).
Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.
Суди мають вивчати всі факти, що свідчать про наявність чи відсутність справжнього публічного інтересу, що виправдовує (з урахуванням принципу презумпції невинуватості) обмеження права на свободу, та викладати їх у своїх рішеннях про відмову у звільненні особи з-під варти (рішення у справі «Labita v. Italy», пп.152153).
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.
Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.
Таким чином колегію суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для застосування такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.
Однак є слушним твердження апелянта, про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не відобразив доводи захисника в частині того, що затримання ОСОБА_7 , відбулося о 13 год. 55 хв., 21 квітня 2021 року, протокол затримання складено об 23 год. 38 хв., 21 квітня 2021 року, що на думку сторони захисту свідчить про порушенням вимог ст. 208 КПК України.
Проте як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчим суддею встановлено, що затримання ОСОБА_7 відбулося, саме 21.04.2021 року о 13:55 годин в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Більш того, як вбачається з протоколу затримання від 21.04.2021, який складений о 23 год. 38 хв. /а.с. 63-64/, дійсно фактичний час затримання ОСОБА_7 відбулось о 13 год. 55 хв. 21.04.2021. Однак затримання відбулося в присутності захисника ОСОБА_16 від сторони захисту будь яких зауважень щодо обставин про які зазначає захисник ОСОБА_6 , не надходило, лише підозрюваний зазначив, що із зазначеними в протоколі підставами затримання не згоден, жодного злочину не вчиняв, однак дані обставини не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Посилання апелянта, що правильною кваліфікацію даного провадження буде не ч. 3 ст. 187, а ч. 2 або ч. 3 ст. 189 КК України, підлягають перевірці під час досудового розслідування.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Щодо поданої заяви ОСОБА_11 , про взята на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 , то колегія суддів не знайшла підстав для їх задоволення, із урахуванням матеріалів провадження та обставин за якими ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183,184, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
У задоволенні заяви ОСОБА_11 про взяття підозрюваного ОСОБА_7 , на особисту поруку, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4