Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005455 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Святошинського районного суду м. Києва

від 09.12.2013 року з урахуванням змін, внесених ухвалою

Апеляційного суду міста Києва від 13.03.2014 року,

за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України на підставі ст.ст.70, 71 КК України

на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено більш м`яким

у виді обмеження волі на строк 4 роки 8 місяців 13 днів,

ухвалою Київського апеляційного суду від 07.02.2019 року звільненого

від покарання умовно-достроково на невідбутий строк

2 роки 10 місяців 5 днів обмеження волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 3 липня 2020 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2020 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.71 КК України з урахуванням положень ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року і за сукупністю вироків ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 1 місяць з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Цим же вироком цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 42 460 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 50 000 гривень моральної шкоди.

Судом прийнято рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує на відсутність у справі доказів причетності його підзахисного до вчинення злочинів. ОСОБА_9 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, показав, що ланцюжок здав у ломбард на прохання раніше незнайомого йому чоловіка і просив суд призначити судову портретну експертизу наданого стороною обвинувачення запису камери відеоспостереження, розташованої біля входу в під`їзд будинку АДРЕСА_2 , на якому зафіксовано, як невідома особа заходить за потерпілою ОСОБА_6 в під`їзд і через деякий час виходить. Однак суд відмовив у задоволенні клопотання, чим порушив право ОСОБА_9 на справедливий суд та позбавив обвинуваченого можливості довести свою невинуватість.

Що стосується нападу на потерпілу ОСОБА_7 , то при проведенні слідчого експерименту вона описала особу, яка вчинила на неї напад, і цей опис не відповідає зовнішнім прикметам обвинуваченого, зокрема, стосовно кольору волосся. Звертає увагу, що перед пред`явленням особи для впізнання за фотознімками слідчий показав потерпілій фото обвинуваченого, про що ОСОБА_7 повідомила в суді першої інстанції, а тому вказаний доказ суд визнав недопустимим. За таких обставин, на переконання захисника, показання ОСОБА_7 про вчинення на неї нападу ОСОБА_9 є сумнівними, і думка потерпілої сформована під впливом тверджень слідчого та іншої потерпілої.

З огляду на викладене, посилаючись на положення ч.4 ст.17, ч.3 ст.62 Конституції України, у відповідності з якими обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неповноту судового розгляду, яка виразилася в тому, що суд не взяв до уваги його показання, не дослідив речовий доказ золотий виріб, вилучений з ломбарду, відмовив йому в задоволенні клопотання про призначення судової портретної експертизи і поклав в основу вироку показання потерпілих.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого і захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних скарг; доводи потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_9 вчинив розбій щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за наступних обставин.

26 липня 2019 року близько 11 години 10 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 15-а на б-рі Кольцова в м. Києві, побачив раніше незнайому ОСОБА_6 , яка зайшла у перший під`їзд. ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, реалізовуючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_6 , зайшов за нею в під`їзд та, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілої, з метою уникнення можливого опору вдарив її в область голови, від чого ОСОБА_6 втратила свідомість. Після цього обвинувачений заволодів належними потерпілій золотим ланцюжком та золотими сережками загальною вартістю 7 139 гривень і залишив місце вчинення злочину, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму. Своїми діями ОСОБА_9 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, перелому лівої виличної кістки зі зміщенням уламків та зовнішньої стінки лівої гайморової пазухи, закритої травми носу перелому правої носової кістки, забійно-рваної рани правої вушної раковини, синців лівої тім`яної ділянки, на повіках правого ока, передньої поверхні шиї, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Крім того, 27 липня 2019 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись у підземному переході поблизу зупинки трамваю Ромена Роллана, розташованої на просп. Леся Курбаса, 16-а/2 в м. Києві, побачив раніше незнайому ОСОБА_7 . ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, реалізовуючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_10 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілої, з метою уникнення можливого опору вдарив її в область голови, від чого ОСОБА_10 втратила свідомість. Після цього обвинувачений заволодів належними потерпілій мобільним телефоном Samsung G5 з sim-картками операторів Київстарі lifecell, флеш-носієм об`ємом 4 Gb, платіжними картками ПриватБанк, УкрСібБанк, посвідченням водія та паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , а всього майном на загальну суму 2 920 гривень, і залишив місце вчинення злочину, чим завдав потерпілій майнової шкоди на вказану суму. Своїми діями ОСОБА_9 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, уламкового перелому підборідкового виступу, середніх відділів нижньої щелепи зліва, гілки кута нижньої щелепи справа, вилицевого відростку справа, ушкодження слизової в ділянці 32-33 зубів, синця підборідкової ділянки, гематоми потиличної ділянки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю наведених у ньому доказів, яким суд дав належну оцінку.

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що поверталася з лікарні і коли зайшла у під`їзд свого будинку АДРЕСА_2 , то позаду неї хтось притримав двері. Повернувшись, побачила молодого чоловіка в темній курточці з капюшоном, який тримав щось у рукаві, і більше нічого не пам`ятає. Її знайшла сусідка, яка покликала ще одну сусідку та їй надали першу допомогу і відмили від крові, а потім викликали швидку медичну допомогу. Прийшла до тями в кареті швидкої медичної допомоги. Обвинувачений зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок, і з вух золоті сережки. У неї було надірване вухо, переломи носу та орбіти обох очей зі зміщенням очного яблука, злетіли коронки з верхньої щелепи, після падіння внаслідок втрати свідомості розійшлися шви від попередньої операції, у зв`язку з чим вона продовжує лікуватися, не відчуває половину обличчя та не може нормально харчуватися.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що 27 липня 2019 року близько 22 години зайшла в підземний перехід біля зупинки швидкісного трамваю Ромена Роллана. Коли пройшла металеві двері, розташовані на станції, назустріч рухався молодий чоловік, який, порівнявшись, завдав їй удар у підборіддя якимось предметом, після чого вона втратила свідомість. Коли прийшла до тями, то виявила відсутність сумки, гаманця і телефону, і направилася до будинку неподалік, де проживає її брат. Однак до брата не дісталася, почала втрачати свідомість, і перехожі викликали їй швидку медичну допомогу.

Всупереч доводам сторони захисту показання потерпілих не містять жодних суперечностей і узгоджуються з іншими доказами, якими суд мотивував свої висновки, зокрема, з даними, які містяться в:

- протоколах огляду місця події від 26.07.2019, 28.07.2019, згідно з якими оглянуто місце вчинення розбійного нападу на ОСОБА_6 під`їзд будинку АДРЕСА_2 та ОСОБА_7 підземний перехід біля трамвайної зупинки Ромена Роллана по просп. Леся Курбаса, 16-а/2 в м. Києві (т.1 а.с.96-104, 140-142, 143-154);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2019, згідно з яким ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_9 як особу, яка за вказаних раніше обставин вчинила на неї напад та заволоділа її майном (т.1 а.с.105-108);

- протоколі огляду місця події від 30.07.2019, в ході якого в приміщенні Київського відділення № 799 ПТ Ломбард Кредит Юніон за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 8, вилучений розірваний золотий ланцюжок з біркою, на якій зазначені наступні дані: до предмету № 799-00037278, категорія 4, ланцюг за реактивом деформований, розірваний, золото 585 проби, загальна вага 3,48 г, чиста вага 3,45 г, кількість частин 1, оцінювач-експерт ОСОБА_11 , заставодавець ОСОБА_9 (т.1 а.с.109-110);

- протоколі огляду предмету від 30.07.2019 вказаного розірваного ланцюга і бірки (т.1 а.с.111-113);

- відповіді ПТ Ломбард Кредит Юніон щодо закладу в 2019 році різних предметів ОСОБА_9 , у тому числі 27.07.2019 о 13:31:43 год. деформованого ланцюга з вказаними раніше характеристиками, з додатком копією відеозапису від 27.07.2019 (т.1 а.с.115-116);

- протоколі перегляду відеозапису від 31.07.2019 та самому відеозаписі, якими зафіксовано, що особа, за зовнішніми ознаками схожа на ОСОБА_9 , в приміщенні ПТ Ломбард Кредит Юніон за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 8, передає в заставу ланцюжок золотистого кольору (т.1 а.с.117-121);

- протоколі перегляду відеозапису від 31.07.2019 та самому відеозаписі, якими зафіксовано, що особа, за зовнішніми ознаками схожа на ОСОБА_9 , 26.07.2019 об 11 годин 13 хвилин озирається по сторонам, після чого заходить у під`їзд будинку АДРЕСА_2 , в який за кілька секунд до цього зайшла ОСОБА_6 , та об 11 годині 14 хвилин виходить з під`їзду (т.1 а.с.122-127);

- висновку експерта № 042-1611-2019 від 23.09.2019, згідно з яким у ОСОБА_6 під час звернення за медичною допомогою 26.07.2019 об 11 годині 23 хвилини мали місце тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, перелом лівої виличної кістки зі зміщенням уламків та зовнішньої стінки лівої гайморової пазухи, параорбітальна гематома зліва; закрита травма носа перелом правої носової кістки; забійно-рвана рана правої вушної раковини; синці лівої тім`яної ділянки, на повіках правого ока, передній поверхні шиї. Закрита черепно-мозкова травма відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості як такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Закрита травма носа та рана вушної раковини відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а синці до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с.132-139);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 15.08.2019 за участю ОСОБА_7 , під час якого потерпіла відтворила на місці механізм вчинення на неї нападу у підземному переході (т.1 а.с.159-162);

- висновку експерта № 042-1612-2019 від 23.09.2019, згідно з яким у ОСОБА_7 під час звернення за медичною допомогою 27.07.2019 о 23 годині 04 хвилини мало місце тілесне ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми струс головного мозку, уламковий перелом підборідкового виступу, середніх відділів нижньої щелепи зліва, гілки кута нижньої щелепи справа, вилицевого відростку справа, ушкодження слизової в ділянці 32-33 зубів, синець підборідкової ділянки, гематома потиличної ділянки, яке відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Показанням ОСОБА_9 , який заперечив свою причетність до вчинення нападів на потерпілих та повідомив, що золотий ланцюжок 27 липня 2019 року здав у ломбард на прохання ОСОБА_12 , з яким познайомився того ж дня в кафе на АДРЕСА_3 , а з 18 години цього підміняв батька, який працює охоронцем в дитячому садку, і до нього о 22 годині 30 хвилин приходили працівники поліції, які перевіряли приміщення на наявність вибухових пристроїв, суд дав оцінку і правильно не взяв їх до уваги, розцінивши як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Адресу, де знаходиться дитячий садок, ОСОБА_9 назвати не зміг. Під час досудового розслідування він на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання, озвучивши свою позицію захисту лише наприкінці судового розгляду в суді першої інстанції, а тому вона слідчим або прокурором і не перевірялася.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування таких обставин.

Стороною обвинувачення було виконано обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, а так само належності та допустимості доказів, які отримані з дотриманням прав і свобод людини, у встановленому законом порядку, з передбачених законом джерел уповноваженою на те особою, і надано їх суду.

Разом з тим, сторона захисту не порушувала питання про дослідження доказів на підтвердження алібі обвинуваченого про перебування в іншому місці принаймні в той час, коли щодо ОСОБА_7 було вчинено злочин. Не заявлялось клопотання про дослідження вилученого з ломбарду розірваного золотого ланцюжка, який визнаний речовим доказом. При цьому ОСОБА_9 не мотивував, на підтвердження або спростування яких обставин необхідно дослідити цей речовий доказ. А тому небажання сторони захисту реалізувати свої права не дає їй підстав стверджувати про неповноту судового розгляду.

У той же час потерпілі категорично і впевнено наполягали на тому, що саме ОСОБА_9 є тією особою, яка вчинила щодо них розбій, і послідовно притримувалися цієї позиції протягом досудового розслідування, про що свідчать дані у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та проведення слідчого експерименту, а також під час судового провадження в суді першої та апеляційної інстанцій. ОСОБА_6 давала суду показання, які хоча і не відображені в повному обсязі у вироку, але містяться на технічному носії інформації, яким зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, про те, що під час пред`явлення для впізнання за фотознімками, яке слідчий проводив у лікарні, останній показав їй чотири фотокартки, на яких по формі обличчя та носу вона впізнала ОСОБА_9 , а вже потім після перегляду запису відеокамери, встановленої біля дверей під`їзду, на 100 відсотків може сказати, що злочин вчинив він. Цими показаннями спростовуються доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про демонстрацію потерпілій відео перед впізнанням.

Колегія суддів зауважує, що до вказаних подій потерпілі не були знайомі ні між собою, ні з ОСОБА_9 , у зв`язку з чим достовірність їхніх показань не викликає жодних сумнівів. А тому доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 оговорює обвинуваченого, і під її та слідчого впливом сформована думка ОСОБА_7 , є припущеннями.

Дійсно, суд першої інстанції відмовив у призначенні судової портретної експертизи. Однак, оцінюючи показання ОСОБА_6 , специфічні ознаки зовнішності ОСОБА_9 , зокрема, колір волосся, характерну виступаючу частину обличчя, та докази, на яких зафіксовано зображення ОСОБА_13 у приміщенні ломбарду та зображення особи, яка вчинила напад, на переконання колегії суддів, підстав для залучення експерта не було.

Обвинувачений в апеляційній скарзі не навів жодної передбаченої законом підстави для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Не може бути підставою для задоволення його апеляційних вимог і позиція, висловлена в суді апеляційної інстанції, стосовно повторної перевірки встановлених судом обставин лише з огляду на те, що він не реалізував свої права на основі змагальності в суді першої інстанції, адже перешкод для цього у нього не було.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_9 у вчиненні розбою, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

За наслідками розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 суд частково задовольнив його, стягнувши на користь потерпілої майнову шкоду, яка складається з витрат на лікування, вартості сережок, а також моральну шкоду. Таке рішення відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_9 , який судимий, не одружений, не працює, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті закону України про кримінальну відповідальність з конфіскацією майна. Вірно застосовано судом і положення ст.ст.71, 72 КК України, оскільки ОСОБА_9 , який був звільнений умовно-достроково, вчинив новий злочин протягом невідбутої частини покарання.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим й вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 3 липня 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3