Справа № 487/749/21
Провадження № 1-кс/487/942/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 21.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000375 від 16.03.2016 року,
ВСТАНОВИВ:
04.02.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 21.09.2020 року про закриття кримінального провадження, у якій заявник просив скасувати зазначену постанову та поновити строк оскарження у відповідності до норм ст. 117 КПК України.
Вимоги скарги мотивував тим, що слідчий закрив кримінальне провадження без проведення необхідних і можливих слідчих дій, на які вказувалось в ухвалах суду, що обумовлено тим, що всебічне і повне досудове розслідування призведе до встановлення вини його колег. Слідчим не повно і всебічно проведено розслідування кримінального провадження. Неефективно проведено досудове розслідування, не проведено слідчі дії, на які наголошував суд і які він сам повинен був провести . Без проведення вказаних слідчих дій, досудове розслідування вважається не повним та всебічним, а рішення про закриття передчасним і незаконним. Також зазначив, що слідчий не з`ясував чому на досудовому розслідуванні органами досудового розслідування та прокуратури не було встановлено, що в скоєнні ДТП винен не ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 . Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей стосовно того, що були проведені будь якя лідчі дії, зазначені у його клопотанні. таким чином, орган досудового розслідування після отримання клопотань потерпілого не вжив жодних заходів щодо з`ясування питань, викладених в клопотанні, та не провів жодної слідчої дії на з`ясування обставин кримінального провадження.
До судового засідання заявник не з`явилася, у скарзі просив провести розгляд скарги за відсутності скаржника.
Слідчий, постанова якого оскаржується, в судовому засіданні був відсутній, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого під час розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Постанову про закриття кримінального провадженнявід 21.09.2020 року заявник отримав 02.02.2021 р.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями, закріпленими у ст. 117 КПК, визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.

З метою запобігання порушення прав учасників кримінального провадження суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк для звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено та із матеріалів скарги вбачається, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000375 від 16.03.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.372 КК України. Зазначене кримінальне провадження розпочате на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2016 року, якою зобов`язано службових осіб прокуратури Одеської області внести до ЄРДР відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 09.03.2016 про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 21.09.2020 року кримінальне провадження № 0000375 від 16.03.2017 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ознак складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст. 372 КК України.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що під час досудового розслідування слідчим у кримінальному провадженні № 0000375 від 16.03.2017 було допитано в якості свідка прокурора Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , який повідомив що 16.01.2014 року йому було доручено здійснювати досудове розслідування за фактом ДТП, яка мала місце 18.04.2004 року в с. Бендзарі Балтського району Одеської області на автодорозі Балта-Криве Озеро за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , в результаті якої останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому поперекового хребта. Зі слів свідка він здійснював процесуальні дії та приймав за погодженням з процесуальними керівниками процесуальні рішення на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин ДТП, що мали значення для цього кримінального провадження. Так, в оскаржувані постанові слідчим зазначено, що прямих доказів для доведеності вини ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 372 КК України недостатньо, а отримати нові вичерпано, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження відсутні факти, які б вказували на умисне, з боку зазначених осіб, складання, видачу, завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до них завідомо неправдивих відомостей, а також притягнення завідомо невинного ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.
Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в у встановленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова слідчого ОСОБА_4 від 21.09.2020 року про закриття кримінального провадження є передчасною, оскільки слідчим під час досудового розслідування не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, не було в повному обсязі проведено досудове розслідування по перевірці обставин викладених у заяві ОСОБА_3 від 09.03.2016 року. Так, зокрема, слідчим в даному кримінальному проваджені не допитано заявника ОСОБА_3 , не надано оцінку діям експертів, які зазначені у заяві ОСОБА_3 , не розглянуто клопотання ОСОБА_3 щодо вчинення слідчих у кримінальному провадженні, не надано оцінки діям ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та не вчинені інші процесуальні дії, по всебічному та об`єктивному розслідуванню.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_3 строк на подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 21.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000375 від 16.03.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1