справа № 208/6668/18
№ провадження 1-кп/208/8/21
УХВАЛА
Іменем України

12 серпня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання в об`єднаному кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, про продовження строку тримання під вартою, -

встановив:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Під час судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає14.08.2021 року.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із посиланням на ризики передбачені п.п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України. Підставою для застосування саме заявленого запобіжного заходу є характеризуючи данні на особу обвинуваченого, який є раніше засудженою особою, в тому числі щодо корисливих злочинів, не має стійких соціальних зв`язків, відсутність офіційного джерела доходу, є засудженим за вироком іншого суду, покарання за яким не відбуте, а тому інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та не зменшить заявлені ризики.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Судом враховується, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України.

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 нетяжких злочинів та тяжких злочинів, та на даній стадії судового розгляду суд не має повноважень давати оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Згідно ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, із врахуванням практики ЄСПЛ, оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Суд вважає, оскільки обвинувачений не має постійного офіційного місця роботи, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не має міцних соціальних зв`язків, то може ухилитися від суду, а при наявності обґрунтованої підозри, та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, обвинувачений може переховуватися від суду, таким чином, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.

Враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, якими передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, суд не вбачає іншої можливості запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність обрання щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Але враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєні злочинів, в тому числі і за ч. 2 ст. 186 КК України, а тому застава встановленню не підлягає.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинуваченого має бути продовжений, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинуваченого на свободу. Від цього підстав для зміни запобіжного заходу на даний час немає.

Керуючись викладеним та ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 331 КПК України, суд -
постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою на 60 днів, тобто до 09 жовтня 2021 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1