ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4026/20 Номер провадження 11-кп/814/432/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001132 від 10.11.2020 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гребінки Полтавської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.185 КК України
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.185 КК України та призначено їй покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного іспитового строку, який становить 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, визначені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирано.

Судом вирішено питання щодо речових доказів.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 винувата у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжка, поєднана із проникненням в житло та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційних документів.

Так, 22.10.2020 приблизно о 13 годині, ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю своєї сусідки ОСОБА_9 , вирішила вчинити крадіжку чужого майна із квартири останньої, за адресою АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 через незачинені вхідні двері проникла до квартири потерпілої ОСОБА_9 , звідки таємно викрала гаманець із шкірозамінника належний ОСОБА_9 , всередині якого знаходилися грошові кошти у розмірі 570 гривень, пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_9 та пенсійну банківську картку, емітовану АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої злочинні дії, 22.10.2020, о 14:17 годині, ОСОБА_7 діючи таємно, без відома та дозволу потерпілої ОСОБА_9 , з метою викрадення чужих грошових коштів, увела у операційну систему банкомату АТМ Ukr Lubny DN00 840188, за адресою м. Лубни, просп. Володимирський, 98, реквізити ідентифікації платіжної системи (ПІН-код доступу) та здійснила зняття коштів на суму 200 грн. банківської платіжної карти АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 , тим самим таємно їх викрала.

Після цього, о 14:22 годині, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, діючи таємно, без відома та дозволу потерпілої ОСОБА_9 , через платіжний термінал у торгово-сервісній мережі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_3 , шляхом введення пін-коду доступу до викраденої платіжної картки, розрахувалася за товари, придбані для задоволення власних потреб, тим самим таємно викрала грошові кошти потерпілої ОСОБА_9 , в сумі 76 гривень.

Всього, ОСОБА_7 таємно викрала грошових коштів ОСОБА_9 на загальну суму 846 гривень.

Окрім того, 22.10.2020, приблизно о 13 годині, ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю своєї сусідки ОСОБА_9 , знаходячись у квартири останньої, за адресою АДРЕСА_2 ., шляхом вільного доступу, переслідуючи умисел на викрадення офіційного документу, діючи із корисливих мотивів, таємно викрала банківську картку № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк», емітовану на ім`я ОСОБА_9 , що згідно ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто спеціальним платіжним засобом доступу до банківського рахунку, що знаходилась у володінні ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся прокурор, який не оспорюючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію, в поданій апеляційній скарзі посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити їй покарання за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, ч.1 ст.357 КК України до штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних доводів прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , проте суд при обранні міри покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 років обмеження волі, порушив вимоги ч.3 ст. 61 КК України, згідно якої обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану прокурором у кримінальному провадженні апеляційну скаргу та просила її задовольнити, позицію обвинуваченої, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 та доведеність її вини у вчиненні кримінальних правопорушень, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції, з огляду на апеляційні доводи прокурора, лише в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує наступне.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.185 КК України, та за ч.1 ст.357 КК України призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Між тим, згідно із ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обвинувачена ОСОБА_7 підпадає під категорію суб`єктів, до яких обмеження волі не застосовуються.

Однак, суд першої інстанції порушив вказані вимоги закону, оскільки призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 4 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою: за ч.3 ст.185 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції у виді 3 років позбавлення волі,

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 357 КК України покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_7 засудженою до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4