Справа № 444/3498/20
Провадження № 1-кп/444/124/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000163, внесеного 24.11.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стеблівка, Хустського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, освіта вища, раніше не судимого, не інвалід, непрацюючого, пенсіонера, військовозобов"язаного, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 06.08.1996 року, ІПН судом не встановлено,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 23 листопада 2020 року близько 19 години 00 хвилин, знаходячись по АДРЕСА_2 у приміщенні Дублянської міської ради, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій, які спричиняють фізичний біль, схопив своєю лівою рукою потерпілу за одяг в ділянці шиї та штовхнув в грудну клітку (в груди) притиснувши її до стіни, в подальшому ОСОБА_3 своїм тілом блокував рухи потерпілої, чим завдав потерпілій фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне завдання побоїв та інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченим, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумнівів у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, після розяснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини у вчиненні кримінального правопорушення, свою вину визнав повністю і пояснив, що він 23 листопада 2020 року близько 19.00 год. у приміщенні Дублянської міської ради, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , схопив її своєю лівою рукою за одяг в ділянці шиї та штовхнув в грудну клітку. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 КК України, так як він вчинив умисне завдання побоїв та інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні предявленого йому кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, враховує наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також бере до уваги особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 126 КК України передбачено покарання у виді штрафу до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції статті за якою він судиться у виді штрафу, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім цього, суд, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судився, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а також враховує відсутність обтяжуючих обставин.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 1 ст. 126 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (пятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 коп.

Речові докази, а саме:

1) оптичний диск на якому міститься відеозапис конфлікту між жителями м. Дубляни, детутатами і головою Дублянської міської ради - залишити при матеріалах кримінального провадження;

2) мобільний телефон марки "Samsung Galaxi A31" IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 - залишити в розпорядженні власника ОСОБА_6 .

Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, потерпілій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст. 395 КПК України з врахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1