Номер провадження: 11-сс/813/1108/21
Номер справи місцевого суду: 494/798/21 1-кс/494/496/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2021 року м. Одеса

Одеській апеляційний у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 25 червня 2021 року, про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000098, внесеного до ЄРДР 23.06.2021 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 25 червня 2021 року задоволено клопотання начальника сектору дізнання Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження №0000098, внесеного до ЄРДР 23.06.2021 року, про арешт майна.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

-плавний засіб моторний «ЯДО5889», який відповідно до суднового білету серії СБ 0557 належить на праві власності РА ТОВ «Чорноморець» та відповідно до договору №1 від 15.07.2020 року РА ТОВ «Чорноморець» передано в оренду ПП ім. Лейтенанта Шмідта та знаходиться у користуванні рибалки підприємтва ОСОБА_7 , заборонивши будь-яким особам розпоряджатися та користуватися зазначеним майном, залишивши його на зберіганні ОСОБА_7 ;

-25 рибальських сіток з бирками, №0055594, №00055603, №00055624, №00055602, №0055608, №00055546, №0005566, №00055610, №00055606, №00055615, №00055649, №00055616, №00055609, №00055634, №00055597, №00055611, №00055612, №00055600, №00055604, №00055605, №00055617, №00055618, 00055613, №00055595, №00055622, заборонивши будь-яким особам розпоряджатися та користуватися зазначеним майном, залишивши його на зберіганні регіонального ландшафтного парку «Тилігульський»;

-Рибу виду бичок трав`яник у кількості - 1092 штуки та риба виду камбала глоса 5 штук, відповідно до акту 2306/2021 від 23.06.2021 року передано на відповідальне зберігання ПП «КЛЕСТ ЛТД» в особі директора ОСОБА_10 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження, враховуючи, що вище вказані речі визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та, враховуючи можливість використання як доказу вилучених речей, а також заборони розпоряджатися таким майном може призвести до його приховування або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна і зобов`язати начальника сектору дізнання Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 повернути вказане майно, зокрема, стверджує, що:

- ухвала слідчого судді не містить правової підстави для арешту майна;

- викладені у клопотанні обставини є надуманими, не підтвердженими жодним доказом;

- не було вручено протокол вилучення майна;

- ОСОБА_7 має посвідчення стернового-моториста, що дозволяє керувати маломаторними судами потужністю до 75к.с. з райном плавання внутрішні води України, прибережні Азовського, Чорного морів та є рибалкою зазначено підприємства, якого призначеного відповідальним за добування (вилов) в виробничому підрозділі Бригаді №3;

- судновий білет СБ №0557 плавного засобу моторний «ЯОД5859», що належить на праві власності PA ТОВ «Чорноморець» та відповідно до договору №1 від 15.07.2020 року РА ТОВ «Чорноморець» передано в оренду ПП ім. Лейтенанта Шмідта та знаходиться у користуванні рибалки підприємства ОСОБА_7 ;

- ПП ім. Лейтенанта Шмідта має дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах, дійсний до 20.03.2025 року;

Отже, вищезгадані факти встановлюють, що ОСОБА_7 має право плавати у внутрішніх водах України, а саме в Тилігульському лимані та займатися законним виловом риби (промисловим виловом) на території Тилігульського лиману та має всі необхідні дозвільні документи.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду власник майна ОСОБА_7 , доводи поданої апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння.; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону дотримався з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000098, внесеного до ЄРДР 23.06.2021 року, начальник сектора дізнання Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу.

Окрім того, з клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР вбачається, що здійснюється досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України за повідомленням про те, що невстановлена особа, перебуваючи на території ландшафтного парку Тилігульський, що в межах Курісівської сільської ради Березівського району Одеської області здійснювала незаконне зайняття рибним добувним промислом з вод Тилігульського лиману.

23.06.2021 року в ході огляду місця події на березі Тилігульського лиману, на території комплексу споруд (туристична база) Петрівського аграрного коледжу, в межах Курісівської сільської ради ОТГ Березівського району Одеської області виявлено та вилучено плавний засіб моторний «ЯДО5889», 25 рибальських сіток з бирками, №0055594, №00055603, №00055624, №00055602, №0055608, №00055546, №0005566, №00055610, №00055606, №00055615, №00055649, №00055616, №00055609, №00055634, №00055597, №00055611, №00055612, №00055600, №00055604, №00055605, №00055617, №00055618, 00055613, №00055595, №00055622, риба виду бичок трав`яник у кількості - 1092 штуки та риба виду камбала глоса 5 штук.

Постановою слідчого від 23.06.2021 року вищевказане вилучене майно визнано речовим доказом, приєднано до матеріалів справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 249 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Аналізуючи зазначені у клопотанні фактичні обставини справи, які встановлені органом досудового розслідування, а також досліджені матеріали справи, можливо припустити, що вилучені майно в ході огляду місця події 23.06.2021 року на березі Тилігульського лиману, на території комплексу споруд (туристична база) Петрівського аграрного коледжу, в межах Курісівської сільської ради ОТГ Березівського району Одеської області, може містити інформацію, що встановлюються під час кримінального провадження та свідчити про вчинення, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що згідно розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок добування або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу, розмір збитків становить 161 499 гривень, та на теперішній час органом досудового розслідуване призначено експертиза щодо встановлення збитків.

Апеляційний суд враховує імперативність вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України щодо призначення експертизи для визначення шкоди довкіллю, таким чином, встановлені під час досудового розслідування обставини свідчать, про необхідність накладення арешту на вилучене майно.

У випадку ж якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки, згідно ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, власник майна або його уповноважений представник не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

При цьому, на переконання апеляційного суду, матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання можливих ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу, апеляційний суд доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені.

Доводи апелянта про скасування арешту зазначеного майна, не приймаються до уваги, оскільки дані речові докази необхідні слідству для проведення судових експертних досліджень та інших процесуальних дій.

При цьому твердження апелянта, що слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що він має право плавати у внутрішніх водах України, а саме в Тилігульському лимані та займатися законним виловом риби (промисловим виловом) на території Тилігульського лиману та має всі необхідні дозвільні документи, є безґрунтовними, оскільки у цьому провадженні крім іншого вирішальне значення має наявність істотної шкоди. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, таке: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено, тощо.

Крім того, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Щодо доводів апелянта про не вручення копії протоколу огляду, апеляційний суд зазначає, що не вручення другого примірника протоколу власнику майна, не є безумовною причиною відмови в задоволенні клопотання про накладення судом арешту на тимчасове вилучене майно.

Також слід зазначити, що протокол огляду місця події від 23.06.2021 року ОСОБА_7 підписав без жодних зауважень. У подальшому апелянт, з питань отримання копії протоколу огляду місця події, до слідчого не звертався.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 25 червня 2021 року, якою було задоволено клопотання начальника сектору дізнання Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0000098 від 23.06.2021 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3