Справа № 539/948/21
Провадження № 1-кс/539/251/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2021 року м. Лубни
В С Т А Н О В И В :
Клопотання мотивовано тим, що 24.06.2020 року приблизно о 16 год 14 хв, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , встановлює сигналізацію та замки на дверях приміщення магазину, власником якого являється ОСОБА_4 . Наразі власність на магазин розглядається у судовому порядку.
В 2015 році АТ КБ «ПриватБанк» подав позовну заяву про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, тоді як він сплатив на рахунок Банку всю суму кредиту, що підтверджується висновком експерта №13/04/2020 від 29.07.2020 виданим судовим експертом ОСОБА_5 свідоцтво №1717 від 20.04.2015. Лубенським міськрайонним судом позовні вимоги «ПриватБанку» були задоволені в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 1457339,94 грн. Так як кредит ОСОБА_4 виплатив в повному обсязі він подав касаційну скаргу і 28.10.2016 ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ зупинено виконання рішення Лубенського міського суду Полтавської області від та рішення апеляційного суду Полтавської області від 14.09.2016 до закінчення касаційного провадження.
18.04.2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження №56208448 з примусового виконання рішення у справі №539/1298/15-ц, а саме стягнення суми заборгованості за кредитним договором та 10.02.2020 Державним підприємством «СЕТАМ» були проведені електронні торги з продажу нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки. Нерухоме майно, а саме предмет іпотеки - нежитлове приміщення площею 89,2 кв. АДРЕСА_2 , було реалізовано за ціною 559 40,00 грн, що значно менше реальної вартості приміщення.
Зважаючи на вище викладене ОСОБА_4 , вважає, що реалізація даного нежитлового приміщення була здійснена не законно, так як рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження №56208448 було здійснено в період дії ухвали Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 28.10.2016 року про зупинення виконання рішення Лубенського міського суду Полтавської області від 31.05.2016 та рішення апеляційного суду Полтавської області від 14.09.2016 до закінчення касаційного провадження.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, приходжу до таких висновків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У відповідності до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 190 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Згідно копії протоколу № 465240 проведення електронних торгів, 10.02.2020 року за лотом № 401979 відбулися торги на предмет іпотеки : нежитлове приміщення, загальною площею 89,1 кв м, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Ціна продажу становила 559040,00 грн. Отримувач коштів: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 22.05.2020 року власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 являється ОСОБА_4 .
Крім того, згідно відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12.05.2008 року за № 7162904 реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_8 зареєстровано заборону на нерухоме майно: нежиле приміщення , розташоване за адресою АДРЕСА_1 на підставі повідомлення від 08.05.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк».
Тобто, як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, на вищевказане майно ухвалою суду від 23.06.2020 року вже накладено заборону відчуження, здачу в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, передачу в іпотеку, передачу у платне або безоплатне користування, проведення ремонтних робіт, реконструкцію, перепланування нежитлового приміщення загальною площею 89,2 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, витяг з Державного реєстру речових прав наданий на час формування 22.05.2020 року, в якому власником вказаний ОСОБА_4 . Натомість, не надано інформації про власника даного майна на час подання даного клопотання, яким може бути вже інша особа.
Оскільки на спірне майно ухвалою суду від 23.06.2020 року вже накладена заборона відчуження, здача в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, передача в іпотеку, передача у платне або безоплатне користування, проведення ремонтних робіт, реконструкція, перепланування, питання про встановлення власника даного майна вирішується в судовому порядку, слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на вищезазначене майно в межах даного клопотання, як дублюючу необхідність у його застосуванні.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора.
Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1