Справа № 331/807/14-к
Провадження № 1-в/331/73/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2014 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років 1 місця позбавлення волі,
В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. В обґрунтуванні клопотання зазначив, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2012 року його засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців. Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2014 року його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави, за ч.1 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн. в дохід держави, за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 500 грн. в дохід держави. На підставі ст. 70 КК України визначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 1000 грн. в дохід держави. На підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, відповідно до ст. 72 КК України з самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1000 гривень в дохід держави.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2014 року за апеляцією прокурора вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2014 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, за ч.1 ст.358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, ч.4 ст. 358 КК України у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 2 років обмеження волі та 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання призначеного вироком від 21.12.2012 остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Додатково вказав, що після постановлення вироку Апеляційним судом Запорізької області він мав постійне місце роботи, постійне місце проживання та жодним чином не ухилявся від виконання судового рішення. Будь-яких відомостей з питань виконання вироку не надходило. У лютому 2017 року він переїхав проживати до села Райнівка Приморського району, Запорізької області у зв`язку із зміною роботи, де зараз працює комбайнером-водієм. 20 травня 2021 року від працівників Відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, йому стало відомо, що він оголошений у розшук, однак від виконання вироку він не ухилявся та жодних викликів з цього приводу він не отримував. У зв`язку з викладеним просить звільнити його від виконання покарання призначеного вироком Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2014 року і зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що у травні 2021 року його затримали на виконання вироку суду та доставили до СІЗО, але там його не прийняли, оскільки після винесення вироку суду пройшло більше 5 років. При цьому він постійно мешкав за місцем свого проживання, коли виїзжав на сезонні роботи, за адресою його реєстрації проживала його мати, яка також ніяких викликів від правоохоронних органів не отримувала. Вважав, що станом на сьогодні сплив строк давності виконання вироку суду, у розшуку він не перебував та не ухилявся від його виконання, тому просив його заяву задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію свого довірителя та звернув увагу на те, що вирок суду не був своєчасно виконаний не з вини ОСОБА_5 , а з інших підстав, тому через сплив строку на його виконання засудженого необхідно звільнити від призначеного судом покарання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала щодо задоволення клопотання засудженого.

Заслухавши доводи засудженого та захисника, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України суд, який ухвалив вирок, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави, за ч.1 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн. в дохід держави, за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 500 грн. в дохід держави. На підставі ст. 70 КК України визначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 1000 грн. в дохід держави. На підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, відповідно до ст. 72 КК України з самостійним виконанням покарання у виді штрафу в розмірі 1000 гривень в дохід держави.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2014 року за апеляцією прокурора вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2014 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, за ч.1 ст.358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, ч.4 ст. 358 КК України у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі. Із застосуванням положень ст.ст. 70, 71 КК України, 2 років 1 місяця позбавлення волі.

05.05.2014 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано розпорядження про виконання вироку суду, що набрав законної сили, та надіслано на виконання до Жовтневого районного відділу ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, однак жодної інформації щодо прийняття розпорядження до виконання матеріали справи не містять.

08.02.2018 Жовтневий районний суд м. Запоріжжя звернувся до начальника Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області із листом щодо повідомлення стану виконання вироку суду щодо ОСОБА_5 та 13.03.2018 отримав відповідь про те, що виконання цього вироку не входить до компетенції відділу поліції.

У подальшому, 08.02.2021 Жовтневий районний суд м.Запоріжжя повторно звернувся до відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з листом з приводу невиконання вироку суду щодо ОСОБА_5 та вимогою виконати розпорядження суду, та 04.03.2021 отримав відповідь, що виконати вирок суду неможливо через відсутність копії вироку на виконанні.

З матеріалів справи вбачається, що лише 20.05.2021 року відділом поліції № 2 заведено ОРС категорії «Розшук» № 50142103 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14.06.2021 року ОРС категорії «Розшук» № 50142103 за фактом розшуку засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито у зв`язку з встановленням місцезнаходження останнього та закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Пунктом третім частини 1 статті 80 КК України визначено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у п`ятирічний строк у разі засудження до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

В Постанові Верховного Суду України від 24.12.2015 року № 5-324кс15 викладено правову позицію щодо положень ст. 80 КК України. Так, стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
При цьому, частина 3 статті 80 КК України передбачає єдину умову для зупинення перебігу строку давності - ухилення особи від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Таким чином, враховуючи, що з моменту прийняття судового рішення про засудження ОСОБА_5 (16.04.2014) до моменту заведення розшукової справи щодо нього (20.05.2021) пройшло більше п"яти років, однак вирок суду виконаний не був, даних про те, що засуджений увесь цей період ухилявся від виконання вироку суду, матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що строк давності виконання вироку суду щодо ОСОБА_5 сплив, тому останнього необхідно звільнити від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
На підставі викладеного, ст. 80 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2014 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1