Єдиний унікальний номер 741/1548/20
Провадження № 1-кп/741/29/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарi судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої подано клопотання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Носівка Чернігівської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000031 від 20.08.2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уроженки с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області, з середьо-спеціальною освітою, пенсіонерки, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ознаками кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 20.08.2020, близько 01 год. 00 хв., умисно, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будівлі АДРЕСА_2 , таємно викрала жіночу сумку вартістю 224,10 грн., в якій знаходились: грошові кошти в сумі 480,00 грн., мобільний телефон марки «Хіаоті» модель Redmi7 з об`ємом пам`яті 32 GB вартістю 2 300 грн., електронний пристрій для паління цигарок марки IQOS модель 2.4 plus вартістю 600 грн., завдавши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 в розмірі 3 604,10 грн. після чого розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Продовжуючи свої протиправні наміри ОСОБА_7 близько 01 год. 20 хв. 20.08.2020 перебуваючи на вул. Кобизький Шлях, навпроти господарства №12, у м. Носівка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій нанесла ОСОБА_4 один удар капцем по лівій руці, чим спричинила останній тілесне ушкодження у вигляді поверхневого осаднення шкіри нижньої третини лівого передпліччя по ліктьовій поверхні, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначної стійкої втрати працездатності.

Продовжуючи свої протиправні наміри ОСОБА_7 близько 01 год. 22 хв. 20.08.2020 перебуваючи на АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій, тримаючи в руках велосипед вдарила переднім колесом велосипеда ОСОБА_5 по правій нозі, спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді поверхневого осаднення шкіри по передній поверхні правої гомілки, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначної стійкої втрати працездатності.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) та за ч. 1 ст. 125 КК України в умисному легкому тілесному ушкодженні, за ознаками кримінального правопорушення (проступку).

Під час досудового розслідування установлено, що ОСОБА_7 в момент вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень страждала на психічну хворобу, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 642 від 10.12.2020 року згідно з яким у період часу до якого відноситься діяння, підозрювана ОСОБА_7 виявляла ознаки "шизофренії параноїчної" ( НОМЕР_1 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), і за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого вона підозрюється була позбавлена можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У зв`язку з наявністю у ОСОБА_7 психічної хвороби, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії, орган досудового розслідування звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо останньої примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, яке підтримане прокурором у судовому засіданні.

Захисник адвокат ОСОБА_6 та підозрювана ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання, підтвердили обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру. Просили застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад зі звичайним наглядом.

По суті скоєного, ОСОБА_7 вказала, що дійсно 20.08.2020 року близько 01 год. 00 хв. в нічну пору вона, не усвідомлюючи своїх дій, перебуваючи на площі в м. Носівка, побачивши жіночу сумку на лавці, забрала її і поїхала в напрямку свого місця проживання. Також вказала, що добровільно віддала сумку дівчинці, яка, разом зі своїми друзями наздогнали її, і повідомили про викрадення. Зазначила, що між ними відбулася сварка, однак всіх обставин подій вона не пам`ятає. ОСОБА_7 засвідчила, що постійно проходить лікування, перебуває на обліку, однак, вчинене діяння відбулося, за її переконанням, випадково, можливо в наслідок загострення хвороби. Вказала, що з дитинства вона є інвалідом ІІ групи, оскільки перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 1987 року з діагнозом «шизофренія, параноїдний тип, помірно виражений емоційно-вольовий дефект». На обліку у лікаря-нарколога не перебуває і не перебувала. Щиро кається у скоєному, і не заперечує щодо застосування до неї заходів медичного характеру.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті та вказала, що 20.08.2020 року близько 01 год. 00 хв, святкуючи День народження подруги на площі в м. Носівка, помітила відсутність належної їй сумочки, в якій знаходився телефон, електронний пристрій для паління цигарок, грошові кошти, і яку вона залишила на лавочці. Зазначила, що згадала, як бачила, що поряд з ними деякий час перебувала літня жінка з велосипедом. Пояснила, що знайомі з компанії повідомили їй про напрямок руху підозрюваної, куди вони відправились на пошуки викраденого. Потерпіла вказала, що дійсно рухаючись в напрямку вул. Кобизький шлях м. Носівка вони наздогнали жінку на велосипеді, на задньому багажнику якого була її сумочка. Наздогнавши ОСОБА_7 , ОСОБА_4 з багажника велосипеду взяла свою сумочку, після чого між підозрюваною та потерпілою виникла сварка, внаслідок якої ОСОБА_7 зняла тапочок та тримаючи його в правій руці вдарила потерпілу по лівій руці, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. Враховуючи обставини справи, відсутність претензій до обвинуваченої, не заперечує щодо призначення до останьої заходів медичного характеру, оскільки як стверджує потерпіла, вона помітила в діях ОСОБА_7 незвичну поведінку.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті та вказала, що 20.08.2020 року близько 01 год. 00 хв., святкуючи на площі в м. Носівка свій День народження, дізналась, що зникла сумка її подруги ОСОБА_4 . Як було ними встановлено, сумку взяла жінка, яка перебувала поряд з ними на площі та на велосипеді поїхала в напрямку вул. Кобизький шлях м. Носівка. Наздоганяючи її на авто з друзями, вона помітила літню жінку на велосипеді, на задньому багажнику якої була розшукувана сумка її подруги ОСОБА_4 . Наздогнавши ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_5 , в ході сварки отримала від підозрюваної тілесні ушкодження, які були нанесені переднім колесом велосипеда. Враховуючи обставини справи, відсутність претензій до обвинуваченої, не заперечує щодо призначення до останьої заходів медичного характеру, оскільки як стверджує потерпіла, вона помітила в діях ОСОБА_7 незвичну поведінку.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» та позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 19.11.2019 року у справі №130/2612/17; від 26 червня 2019 року у справі № 202/5997/17; від 20 жовтня 2020 року у справі № 221/6664/19, згідно з яких стан неосудності пов`язаний з відсутню в особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна даватися, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів:

- даними протоколу огляду місця події від 20.08.2020 року, за яким ОСОБА_4 вказала місце зникнення її майна;

- даними протоколу огляду предмету від 21.08.2020 року, за яким встановлено, що в приміщені кабінету було оглянуто предмети: жіноча сумка, мобільний телефон, електронний пристрій для паління;

- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 3998-4000/20-24 від 28.08.2020 року;

- висновком експерта № 477 від 26.08.2020 року, згідно з яким вбачається, що у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді поверхневого осаднення шкіри нижньої третини лівого передпліччя по ліктьовій поверхні, котре виникло від тупого твердого предмету по механізму тертя, в тому числі і при нанесенні удару «тапочками» і віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновком експерта № 476 від 26.08.2020 року, згідно з яким вбачається, що у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді поверхневого осаднення шкіри по передній поверхні правої гомілки, яке виникло від дії тупого твердого предмету по механізму тертя, в тому числі і внаслідок нанесення удару велосипедним колесом;

- показами потерпілих у справі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ;

- показими ОСОБА_7 ;

- іншими, наданими стороною обвинувачення даними, в їх сукупності.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_7 вчинила суспільно-небезпечні діяння передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України.

Однак, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 642 від 10.12.2020 р., проведеної експертною установою (Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради Судово-психіатричний експертний підрозділ) ОСОБА_7 страждає хронічним захворюванням: параноїдна шизофренія (F 20.0) У період вчинення інкримінованого за своїм психічним станом не була здатна усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 643 від 10.12.2020 р., проведеної експертною установою (Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради Судово-психіатричний експертний підрозділ) у ОСОБА_7 не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та канабіоїдів і опіоїдів з синдромом залежності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п. 3 Наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру» до осіб, які страждають на психічні розлади вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що суспільно небезпечне діяння було вчинено ОСОБА_7 у стані неосудності і в даний час ОСОБА_7 виявляє ознаки психічного розладу, яке позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, з урахуванням характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого нею діяння та ступеня небезпечності психічного хворого, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру, які вказані у висновку експертизи, а саме у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Окрім того, суд зазначає згідно п.6 Правил надання примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.08.2017 року № 992 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 листопада 2017 р. за № 1408/31276, примусові заходи медичного характеру застосовуються у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до місця проживання пацієнтів. Мережа спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги затверджується наказом Міністерства охорони здоров`я України.

Враховуючи положення ст. 508 КПК України та те, що ОСОБА_7 потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, суд не вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 запобіжний захід.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи у розмірі 653,76 грн. покласти на ОСОБА_7 .

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 508, 512-516 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання про застування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000031 від 20.08.2020 року відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні: жіноча сумка, мобільний телефон «Хіаоті» модель Redmi7 з об`ємом пам`яті 32 GB, електронний пристрій для паління цигарок марки IQOS модель 2.4 plus, грошові кошти в сумі 480,00 грн., передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити в її розпорядженні.

Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи у розмірі 653,76 грн. стягнути з ОСОБА_7 .

Копію ухвали після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Апеляція на ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного характеру подається до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру.

Суддя ОСОБА_1