САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/611/21
Провадження № 1-кп/726/107/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участі: прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження №0000007 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 388 КК України, в редакції чинній станом на 04.07.2013 року,-

В С Т А Н О В И В:
19 вересня 2013 року комісією в складі представника Чернівецької обласної митниці - головного інспектора відділу бухгалтерського обліку ОСОБА_6 , старшого державного виконавця Першотравневого відділу ДВС Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_7 , директора Чернівецької філії ТОВ «Укрспецторг Групп» ОСОБА_4 із митного поста «Вадул-Сірет», відповідно до акту прийому- передачі майна, ОСОБА_4 було передано на відповідальне зберігання в складських приміщеннях по вул. М. Торези, 30 в м. Чернівці майно, яке конфісковане в дохід держави за судовими рішеннями. Отже, ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, розтратив, відчужив майно, що підлягало конфіскації за рішеннями судів на загальну суму 162 080,94 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 388 КК України - розтрата, відчуження, інші незаконні дії, вчинені щодо майна, яке підлягає конфіскації за рішенням суду, що набрало законної сили, здійснене особою, якій це майно було ввірене, в редакції станом на 04.07.2013.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, надав покази в судовому засіданні, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, зазначив, що у скоєному щиро розкаюється та просив застосувати до нього Закон України «Про амністію» від 2016 року, вказує, що він є батьком неповнолітньої доньки, ОСОБА_8 , відносно, якої його не позбавлено батьківських прав.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його як особу, пояснивши, що його рішення є добровільним і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч.2 ст. 388 КК України, розтрата, відчуження, інші незаконні дії, вчинені щодо майна, яке підлягає конфіскації за рішенням суду, що набрало законної сили, здійснене особою, якій це майно було ввірене, в редакції від 04.07.2013 року, кваліфіковані правильно.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 388 КК України відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів .

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, те, що він є раніше не судимим, на утриманні має неповнолітню дитину та батьків похилого віку, позитивно характеризується по місцю роботи, вважає що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та він заслуговує на основне покарання у виді штрафу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування відносно нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом в установленому законом порядку він має на утриманні неповнолітню дитину і не був позбавлений батьківських прав відносно неї.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до вимог п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами третьої групи.

Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив з необережності злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) і на зазначений день є особою, яка в установленому законом порядку не позбавлена батьківських прав та є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.07.2014 року.

Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Клопотання про застосування положень про амністію ініціював сам засуджений, під час судового засідання наполягав на його задоволенні. Враховуючи вимоги, які викладені в ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році», то суд зобов`язаний з`ясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання. Надання ж згоди на за застосування положень законодавства про амністію з боку потерпілих не є обов`язковою.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом його в установленому законом порядку не позбавлено батьківських прав та він є батьком неповнолітньої доньки, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.

Судом роз`яснюється обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме, що в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано амністію.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 388 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 950, 00 грн. без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речові докази:, а саме: транспортний засіб, марки «HYUNDAI ACENT», державний номерний знак НОМЕР_2 , бежевого кольору повернути за належністю ОСОБА_10 ; копії виконавчих проваджень - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Головуючий суддяОСОБА_1