ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/206/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задоволено. Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, залишено без змін, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 терміном до 60 діб, а саме до 25 червня 2021 року 23 години 59 хвилин.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Свої вимоги мотивує тим, що ризики, на які вказує прокурор є необґрунтованими та безпідставними. Вважає, що обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України є не обґрунтованим, так як склад злочину не відповідає вищевказаній статті. Зазначає, що його права порушені у зв`язку з тим, що протягом одного року і семи місяців не проведено жодної процесуальної дії, окрім як продовження запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, заслухавши пояснення обвинуваченого і доводи його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили застосувати більш м`який запобіжний захід перевіривши обставини, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що на розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває об`єднане кримінальне провадження №0001848 від 19 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в подальшому строк тримання під вартою останнього неодноразово продовжувався через наявність ризиків, які продовжували існувати, зокрема ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2021 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 07 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 25 червня 2021 року, оскільки до спливу попереднього строку дії цього запобіжного заходу судове провадження завершити не вдалося.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що окрім обґрунтованої підозри, у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК України та встановленні при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема:

ризиком того, що обвинувачений може переховуватись від суду є те, що він, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, одне з яких за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину проти власності і передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та з метою унеможливлення проведення необхідних процесуальних дій;

ризиком того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії з метою залякування потерпілих по кримінальному провадженню, а тому справжній інтерес суспільства полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, що переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу;

ризиком того, що обвинувачений, який має непогашені судимості за вчинення умисних корисливих злочинів, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується є те, що обвинувачений на час події інкримінованих злочинів ніде не працював, немає постійного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду;

ризиком того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що знаходячись на волі, а саме в разі обрання іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, обвинувачений матиме можливість координувати свої дії із іншими особами, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Наведені обставини в сукупності підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про те, що ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, продовжують існувати і не зменшились оскільки, зважаючи на санкцію статті обвинувачення, відомості про особу обвинуваченого, який ніде не працював, хоча є особою працездатного віку, є неодруженим, утриманців не має, нестійкі соціальні зв`язки останнього, а також те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі злочинів проти власності, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки, що підтверджує існування встановлених у цьому випадку ризиків.

З наведеними висновками суду першої інстанції про наявність підстав для продовження строку застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів погоджується, оскільки судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також відомості про особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про неправильність кваліфікації у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України через те, що фактичні обставини події правопорушення, які обвинувачений повністю визнає, стосуються оцінки сукупності доказів з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, тобто тих питань які має вирішити суд при постановленні обвинувального чи виправдувального вироку, а не при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу.

Що ж стосується доводів апелянта про тривале тримання під вартою, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кількох умисних кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким. Крім того, тривалість перебування обвинуваченого під вартою сама по собі не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України, тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, з урахуванням викладеного та інших встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою.

Порушень вимог КПК України, які могли би стати підставою для скасування ухвали суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404-419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді