ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2099/21 Справа № 193/236/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою в.о. начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року, якою задоволено подання в.о. начальника Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року задоволено подання в.о. начальника Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 .
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що дослідивши в сукупності поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, враховуючи наявність шести заохочень, відсутність стягнень, добровільне без оплати праці виконання засудженим робіт по благоустрою установи, суд вважає, що ОСОБА_7 своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання адміністрації Державної станови «Софіївська виправна колонія № 45».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що засуджений, відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, а саме за вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій особі.
Судом першої інстанції не з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Крім того, судом не надано оцінки яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, не надано оцінки участі ОСОБА_7 в самодіяльних організаціях засуджених та ставлення до праці.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Засуджений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений довів своє виправлення, тому може бути звільнений умовно-достроково.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вирокм Ковельського районного суду Волинської області від 21 квітня 2015 року за статтею 115 частина 1 кримінального кодексу України до 7 років позбавлення волі.
Дослідженням матеріалів встановлено, що засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, стягнень не має, має шість заохочень правами начальника установи, за станом здоров`я є інвалідом II групи, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі. За вироком суду позову не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Наявність 6 заохочень у вигляді подяк, які отримані засудженим, та відсутність стягнень підтверджується наданою суду довідкою про заохочення та стягнення. Відповідно до висновку виправної установи, до засудженого за доцільне застосувати положення ст. 81 КК України.
Як слідує з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання установи про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення та виховання, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину знаходять своє підтвердження, але вони не впливають на рішення суду і не містять достатніх даних для скасування ухвали суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , про що наполягав у своїй апеляційній скарзі прокурор.
Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції не з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування, спростовуються наявною в матеріалах справи характеристикою, відповідно до якої ОСОБА_7 добровільно без оплати праці виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, заходи виховного характеру відвідує регулярно, зарахований до програми диференційованого виховного впливу Повернення, виявляє належну соціально корисну активність, вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється (а.с. 4).
Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора.
З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженим свого виправлення та про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу в.о. начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року, якою задоволено подання в.о. начальника Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту його проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4