ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1164/18

Номер рядка у звіті 93

25 травня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000223 від 19.02.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей; особою з інвалідністю будь-якої групи, учасником чи постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС , учасником АТО (ООС), депутатом будь-якого рівня не є, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 17.02.2018 близько 23.00 год., перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, розуміючи протиправний характер своїх дій, таємно, скориставшись відсутністю власника домоволодіння, шляхом вільного доступу, викрав 19.5 кг лому алюмінію, що належить потерпілому ОСОБА_5 , вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 8/362 від 16.03.2018 становить 678.60 грн., чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на зазначену суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Частиною 1 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Прокурор подав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.302 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_4 подала заяву, яка додана до обвинувального акту, в якій остання висловив згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказала, що ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодилась на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за його відсутності.

Обвинувачений у ході досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, подав письмову заяву, згідно з якою беззаперечно визнаєвстановлені під час досудового розслідування фактичні обставини і погодився на розгляд кримінального провадження за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду, ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, а добровільність беззаперечного визнання винуватості та згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за відсутності обвинуваченого ствердив його захисник адвокат ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом враховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_3 доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, не має на утриманні дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

При цьому наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, свідчить про необхідність призначення обвинуваченій покарання в межах, передбачених ст. 69-1 КК України.
З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, наявності обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68, 69-1 КК України, є необхідним та достатнім для ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.
Нормами ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком. Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення 17 лютого 2018 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся та не переховувався, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення не зупинявся та не переривався, тобто відсутні обставини, що переривають чи зупиняють перебіг строків давності, які встановлені ч.,ч. 2-4 ст. 49 КК України. Отже, вищенаведені обставини свідчать, що ОСОБА_3 має бути звільнений від відбуття покарання за закінченням строків давності. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України враховуючи, що по даному кримінальному провадженню проведені судові експертизи, тому відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати у зв`язку з проведенням експертиз у загальній сумі 1287.00 гривень, підлягають стягненню із ОСОБА_3 .
На підставі зазначеного та керуючись ст.,ст. 370-374, 376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у сумі 1287.00 (одну тисячу двісті вісімдесят сім) гривень. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речові докази: - алюмімієвий водостік, що переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його законному володінні; - слід низу взуття, зафіксований на гіпсовому зліпку, що упакований до сейф-пакету № 4157166, який зберігається в кімнаті збереження речових доказів Золотоніського РВП ГУ НП України в Черкаській області, знищити; - пару взуття, що добровільно видана ОСОБА_3 , яка зберігається в кімнаті збереження речових доказів Золотоніського РВП, передати законному власнику.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо такий не скасовано, після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1