ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1515/21 Справа № 203/916/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 14 лютого 2021 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за: ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки; ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_6 обов`язки повідомялти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтисядля реєстарції до уповноваженого органу з питань пробації. Окрім того судом вирішено питання про долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 , в лютому 2021 року, знаходячись біля театру імені Лесі Українки, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, площа 250 - річчя міста, 2, на землі біля баків для сміття знайшов пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 .
Усвідомлюючи той факт, що вказане посвідчення є документом, що видається і посвідчується уповноваженою на те установою, яке дає право безоплатного проїзду у громадському наземному транспорті, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на підробку даного посвідчення в особистих інтересах, з метою подальшого його використання для придбання безкоштовних квитків для проїзду у залізничному транспорті та посвідчення своєї особи.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 в лютому 2021 року, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел направлений на підроблення пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_9 , діючи умисно, взяв фотокартку зі своїм зображенням та вклеїв її до вказаного посвідчення, поверх первинного зображення власника посвідчення. Таким чином, ОСОБА_6 підробив посвідчення, що видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою його подальшого використання.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-21/5033-ДЦ від 18.02.2021 бланк пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_9 , виготовлений поліграфічним способом із використанням форм плоского офсетного та високого друку і містить спеціальні елементи захисту. До первинного змісту реквізитів пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , внесені зміни шляхом наклеювання фотокартки іншої особи чоловічої статі поверх первинного зображення власника посвідчення.
Крім того, ОСОБА_6 , 13.02.2021, приблизно о 20.05, був зупинений співробітниками поліції за знаходження у громадському місці в п`яному вигляді, про що в подальшому у присутності понятих був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178-1 КУпАП. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції на підставі ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» попросили ОСОБА_6 пред`явити документ, що посвідчує його особу, після чого в нього виник злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого документу - пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 , видане пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_9 , є підробленим, пред`явив його працівникам поліції з метою посвідчення своєї особи, тобто використав завідомо підроблений офіційний документ, що видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків. Оглянувши посвідчення, у працівників поліції виник сумнів щодо його справжності, у зв`язку із чим вони доповіли до чергової частини ВП на станції №1.
13.02.2021, у період часу з 20.50 до 21.20, в ході огляду місця події у присутності двох понятих слідчим вилучено у ОСОБА_6 пенсійне посвідчення ААЗ № НОМЕР_2 , виданого пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_9 , яке ОСОБА_6 використовував в якості завідомо підробленого документу для посвідчення своєї особи.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місця, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяця. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_6 : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Так, прокурор вказує, що суд, в порушення вимог ст. 69-1 КК України, за наявності у обвинуваченого обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття та відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив ОСОБА_6 , покарання яке перевищує 2/3 максимального строку покарання за ч. 1 ст. 358 КК України, а тому вирок підлягає зміні в частині призначення покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його дій й покарання призначене за ч. 4 ст. 358 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання за ч. 1 ст. 358 КК України, суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Положеннями статті 69-1 КК України визначено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Цих вимог закону України судом дотримано не було.
Як видно з оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, у зв`язку з чим судовий розгляд було проведено у спрощеному порядку.
Разом з цим, суд, при призначенні покарання обвинуваченому, врахував наявність обставин, що в силу вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, та не встановив таких, які в силу вимог ст. 67 КК України, його обтяжують.
З урахуванням наведеного, та з огляду на те, що санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачено максимальне суворе покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років, за наявності обставин, передбачених ст. 69-1 КК України, розмір призначеного покарання не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.
Між тим, всупереч наведеним вимогам закону, суд призначив обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, що виходить за межі покарання, яке можливо призначити у цьому випадку, з огляду на вимоги ст. 69-1 КК України.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через призначення покарання, яке вимогам закону не відповідає, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення в частині призначення покарання, й враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає за можливе визначити обвинуваченому покарання у розмірі двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке відповідатиме положенням ст. 69-1 КК України, а остаточне покарання слід визначити з застосуванням положень ст.ст. 70, 75, 76 КК України, яке буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_6 засуженим до покарання:
за ч.1 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місці;
за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місці.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_6 : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4