справа № 462/1536/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000688 від 25.11.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тумир Галицького району Івано-Франківської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 24.11.2020 року о 12:26 год., перебуваючи у приміщенні ТСЦ №4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Д. Апостола, 11, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно з метою зняття заборони на проведення реєстраційних операцій із транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTERT4, VIN код: НОМЕР_1 , яка була накладена 23.05.2011 року постановою старшого слідчого СВ прокуратур Львівської області ОСОБА_4 в рамках розслідування кримінальної справи №181-0311, яка у зв`язку з вступом в дію у 2012 році нового КПК України була внесена в Єдиний реєстр досудові розслідувань за №0001639, реалізовуючи свій умисел на використання завідомо підробленого документа, пред`явила діловоду ТСЦ №4641 РСЦ ГСЦ MВС у Львівській області ОСОБА_5 , постанову про зняття заборони а проведення реєстраційних операцій з транспортним засобом, яка згідно примітки до ст.358 КК України є офіційним документом, видану слідчим слідчого відділу Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 від 19.10.2020 року, однак вказана постанова ОСОБА_6 не виносилась, та згідно наказу по особовому складу №168 від 12.06.2020 року останній призначений на посаду інспектора сектору дізнання Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані як використання завідомо підробленого документа, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Обвинувачена ОСОБА_3 надала письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_7 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.

Також, у вказаній заяві зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням її та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

З урахуванням вказаного, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_3 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення та кваліфікує її дії за ч.4 ст.358 КК України, тобто як використання завідомо підробленого документа.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При призначенні покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу, її щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку), також вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення підсудного, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченою нових злочинів, внесені корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 1307,60 грн. за проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/114-21/275-ПЧ від 15.01.2021 року Львівським НДЕКЦ МВС України слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 1307,60 грн. за проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/114-21/275-ПЧ від 15.01. 2021 року Львівським НДЕКЦ МВС України.

Речові докази: супровідна начальнику регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 1 аркуш та постанова про зняття заборони на проведення реєстраційних операцій з транспортним засобом ,винесена слідчим СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 19.10.2020 року на 1 арк. залишити при матеріалах кримінального провадження.
Міра запобіжного заходу не обиралась.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1