Справа № 204/5370/19
Провадження № 1-кп/204/145/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2021 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисника: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11 листопада 2004 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України (в редакції 2001 року) до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений на випробувальний строк 2 роки;
- 03 серпня 2005 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України (в редакції 2001 року) до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати невідбутий строк за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.11.2004 року. Остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі;
- 23 грудня 2005 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України (в редакції 2001 року) до 1 року позбавлення волі, з поглинанням даного покарання, покаранням за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.08.2005 року, до відбування покарання на строк 4 роки 3 місяців позбавлення волі.На підставі ст.82 КК України (в редакції 2001 року), за рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 30.08.2005 року, невідбутий строк 2 роки 3 місяці 15 днів позбавлення волі змінено на обмеження волі;
-17 серпня 2010 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України (в редакції 2001 року) до 6 місяців арешту,звільнений 17.09.2010 року звільнився з Дніпровського СІЗО-4 по відбуттю строку покарання;
- 14 квітня 2014 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України до покарання у вигляді двох років, на підставі ст.75 КК України, звільнений від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік,
- 03 грудня 2020 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровька за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимий, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, в липні 2019 року знову став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_5 24 липня 2019 року приблизно о 23 год. 00 хв., маючи умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, прибув до аптеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Потім, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, невстановленим під час досудового слідства, заздалегідь підготовленим предметом, шляхом віджиму, відчинив металопластикові вхідні двері та проник до середини приміщення аптеки, де на касовій зоні побачив картонну коробку з грошовими коштами у розмірі 245,00 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_7 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , знаходячись у середині приміщення аптеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , викрав чуже майно, а саме: картонну коробку з грошовими коштами у розмірі 245,00 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму. В той час, коли ОСОБА_5 виходив із приміщення аптеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , його злочинні дії були помічені ОСОБА_8 , тобто його злочинні дії стали відкритими для оточуючих, та ОСОБА_8 у словесній формі став вимагати у ОСОБА_5 припинення протиправних дій. ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії стали відкритими для оточуючих, з метою закінчення своїх злочинних дій та уникнення його затримання, утримуючи при собі викрадену картонну коробку з грошовими коштами у розмірі 245,00 грн., з місця вчинення кримінального правопорушення зник, однак через деякий час був затриманий свідком ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.186 КК України, визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. У вчиненому розкаюється.
Від потерпілої ОСОБА_9 надійшла заява, в якій вона просить суд слухати провадження за її відсутності, зазначивши, що претензий матеріального характеру до обвинуваченого вона не має, просить призначити покарання на розсуд суду. Не заперечує щодо проведення розгляду справи відповідно до ст.349 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.74-91); протоколи огляду місця події від 25.07.2019 року, з фототаблицею (а.п.4-5,7-8,10-12); постанови про визнання речовими доказами від 25.07.2019 року (а.п.24,26).
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.3 ст.186 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин проти власності за обставинами, викладеними у вироку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, не працює, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно.
Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, рецидив злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення умисних злочинів, про небажання ставати на шлях виправлення, а тому обвинуваченому необхідно призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість вчинених кримінальних правопорушень по даним кримінальним провадженням не встановлено.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив зазначений злочин до ухвалення вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року, а тому суд вважає за необхідне, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Судові витрати, відповідно до ст.124 КПК України, відсутні.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд-
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити йому покарання: чотири роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш тяжкого покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року більш тяжким покаранням за даним вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді застави скасувати після набрання вироком законної сили.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_11 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк його знаходження під вартою, а саме з 25 липня 2019 року по 20 серпня 2019 року включно.
Речові докази: картонну коробку з грошовими коштами у розмірі 245,00 грн., які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 залишити законному власнику ОСОБА_9 ; ліхтар чорного кольору, два сліди пальців рук на ліпких стрічках, які знаходяться в камері-схову речових доказів (квитанція №2471) знищити.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1