Справа № 297/2487/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/514/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2020 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , -

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 ,

засуджено за ст. 128 КК України до двісті сорока годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання, залишено в силі до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона 18 серпня 2019 року, близько 20:00 год., знаходячись за місцем проживання, а саме на подвір`ї біля свого будинку без номеру у ромському поселенні с. Вари, Берегівського району, в ході суперечки зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виникла на побутовому ґрунті, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, умисно, маючи на меті спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому, тримаючи у правій руці кухонний ніж, яким чистила картоплю, нанесла ОСОБА_10 один удар в область живота, спричинивши таким чином останньому проникаюче ножове поранення в черевну порожнину з пересіченням 10-го ребра зліва, міжреберної артерії малого сальника, внутрішньочеревну кровотечу, геморагіччний шок ІІ-ІІІ ст. Відповідно до висновку експерта №95 від 23 вересня 2019 року вказане тілесне ушкодження виникло від одноразової дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути ніж та є небезпечним для життя в момент виникнення і по цьому критерію кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження та знаходиться у відповідності з п.2.1.3 к) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

В апеляційній скарзі прокурор Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду відносно обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та неповнотою судового розгляду.

Зазначає, що судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вважає, що суд не дослідивши всі обставини справи, прийшов до безпідставного висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченої.

Також, наголошує, що суд першої інстанції не дотримався при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 вимог щодо призначення покарання.

Акцентує, що з огляду на те, що ОСОБА_7 не визнала своєї провини у скоєному, суд не мав права визнавати щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання.

Просить скасувати вирок Берегівського районного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, яким визнати останню винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Також просить дослідити обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 13 листопада 2019 року; клопотання прокурора в порядку ст. 350 КПК України про допит свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; рапорт Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 14 лютого 2020 року та відеозапис судового засідання Берегівського районного суду Закарпатської області по справі №297/2487/19.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та виступ її захисника адвоката ОСОБА_9 про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судове рішення ухвалюється Іменем України, завдяки чому воно сприймається як воля держави, а вирок, зокрема, визнається засудженим як правова оцінка державою його діяння.

П.2 ч.3 ст. 374 КПК України містить вимоги до мотивувальної частини вироку у разі визнання особи винуватою, а саме в такій необхідно зазначити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Наведене узгоджується з положеннями п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».

Враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 24 листопада 2016 року №5-328кс16, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, що є кримінально-правововою нормою кваліфікації злочинних дій.

Опис злочинного діяння повинен відображати всі юридично-значимі обставини, які б дозволили зробити певний висновок про те, як саме і які конкретно дії (бездіяльність) були здійснені обвинуваченим.

Мотивувальна частина обвинувального вироку повинна починатися з викладу обвинувачення, яке визнано судом доведеним. Без цього не може бути зрозумілим подальший зміст вироку, який являє собою оцінку судом як самого обвинувачення, так і покладених в його основу доказів.

Відповідно до оскаржуваного вироку, визнаючи вину ОСОБА_7 за ст. 128 КК України, тобто за заподіяння потерпілому ОСОБА_10 необережного тяжкого тілесного ушкодження, суд першої інстанції у мотивувальній частині констатує саме умисне заподіяння обвинуваченою тяжкого тілесного ушкодження, що характеризує склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі непрямого умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Натомість заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження за суб`єктивною стороною, проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості (ст. 25 КК України). Зокрема, необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Суб`єктивна сторона вищезазначених злочинів є основним елементом їх розмежування.

При цьому, зміст і спрямованість протиправного діяння та форма вини мають бути чітко визначеними, однак в даному конкретному випадку такі критерії є суперечливими, що є неприпустимим при ухваленні судового рішення.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_7 із ч.1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, у вироку не виклав обвинувачення, яке визнав доведеним, а лише навів обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується органом досудового розслідування згідно з обвинувальним актом.

Таким чином, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не відповідає диспозиції норми кримінального закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, визначене ст. 128 КК України, за яке засуджено обвинувачену ОСОБА_7 .
Отже, на думку колегії суддів, вищезазначене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним і ставить під сумнів законність та обґрунтованість вироку відносно ОСОБА_7 .

Згідно із п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з наведеного, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відтак, колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначене порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційної скарги прокурора і постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4