Дата документу 16.03.2021 Справа № 323/3211/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________Провадження № 11-кп/807/585/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/3211/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі змістом ухвали, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Своє клопотання засуджений мотивує тим, що він розкаявся у вчиненому та відбув половину строку покарання.
Представник адміністрації Оріхівської ВК-88 під час судового засідання зауважив, що не доцільно застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення, оскільки він не відбув встановленого строку покарання.
Суд першої інстанції, вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку засудженого, прокурора, представника установи виконання покарань, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_7 не відбув 2/3 строку призначеного покарання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає рішення суду ухвалено без врахування ряду обставин, які на його думку впливають на розгляд його клопотання.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не обґрунтував своє рішення, не надавши належної оцінки доводам засудженого.
Крім того, зазначає, що за час відбування покарання він зрозумів відношення до життя, особливо після смерті своєї матері ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить суд дати йому можливість почати нове життя на волі.
Таким чином, засуджений просить апеляційний суд застосувати положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити його від відбування кримінального покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відлуння покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправдання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення .
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2020 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засудженні, які відбули певний строк призначеного покарання і протягом всього, а не певного часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основаними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський влив.
З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не відбув 2/3 строку призначеного покарання, а тому не має права на умовно-дострокове звільнення, відповідно до вимог ст.81 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до положень ст.81 КК України визначено, що однією з основних умов умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного особі, яка раніше відбувала покарання у вигляді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочину, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Так, засуджений ОСОБА_7 з 25.05.2018 відбуває покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 02.11.2018, яким його засуджено до трьох років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.393 КК України. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбутне покарання, призначене за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 09.04.2015, і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Вирок набрав законної сили 04.12.2018.
Станом на час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення, засуджений ОСОБА_7 відбув покарання у розмірі 2 роки 7 місяців 11 днів позбавлення волі, тобто менше ніж 2/3 строку призначеного покарання, така частина покарання настає 25.09.2021 р.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений не має права на умовно-дострокове звільнення, оскільки не відбув 2/3 строку призначеного покарання, а тому доводи апелянта колегія суддів вважає безпідставними.
Таким чином, судовий розгляд клопотання засудженого судом першої інстанції було здійснено та проведено у відповідності до вимог законодавства України.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційних скарзі мотивів.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4