ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/124/21 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2021 року про відмову в арешті майна,

ВСТАНОВИЛА:

Т.в.о. ст. слідчого СВ Бериславського ВП ГУ НП в Херсонській області, звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ 21111, сірого кольору , р.н. НОМЕР_1 , вилученого в ході проведення огляду на відкритій ділянці місцевості (автодорозі) навпроти зернового складу ТОВ «Прометей - Елеватор», розташованого за адресою : Херсонська область, смт. Велика Олександрівка, вул. Свободи 100.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в задоволенні вищевказаного клопотання слідчого було відмовлено.
Не погодившись ухвалою суду прокурор подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно, як про те зазначено в клопотанні слідчого.
Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Зокрема, апелянт вказує на те, що судом не взято до уваги те, що вищевказане вилучене майно цілком відповідає критеріям ст. 98 КПК України та в рамках вказаного кримінального провадження визнане речовими доказами.
Також, на думку апелянта, слідчий суддя допустив незастосування заходу забезпечення у виді арешту на майно, відносно якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно містить на собі сліди кримінального правопорушення та є необхідним для проведення слідчих дій, в тому числі експертихз.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до сформованої практики ЄСПЛ, щодо порушень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження; збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Вищевказані вимоги КПК України слідчим суддею при розгляді клопотання дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з витягу з ЄРДР від 06.12.2019 року було зареєстровано провадження № 0000021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за фактом того, що 30.01.2021 року близько 13 години 40 хвилин в с. Старосілля Бериславського району Херсонської області, невідомі особи, шляхом вільного доступу, вчинила крадіжку грошей в сумі близько 6000 гривень з каси магазину, розташованого по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , чим завдано матеріального збитку.

В ході проведення досудового розслідування 30.01.2021 року було проведено огляд на відкритій ділянці місцевості на автодорозі сполученням смт. Велика Олександрівка - смт. Біла Криниця Бериславського (Великоолександрівського) району Херсонської області, навпроти зернового складу TOB «Прометей - Елеватор», розташованого за адресою: Херсонська область, Бериславський (Великоолександрівський) район, смт. Велика Олександрівка вул. Свободи, 100, у ході якого на узбіччі дороги було виявлено автомобіль марки ВАЗ 21111, сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , поруч із яким знаходилися водій ОСОБА_8 , та пасажири ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 , а на асфальтному покритті дороги біля лівих пасажирських дверей вказаного автомобіля, виявлено гроші в загальній сумі 5061 грн., купюрами різних номіналів від 1 гри. до 500 грн., які зі слів ОСОБА_11 , він самостійно викинув із салону вищевказаного автомобіля, у ході спроби втечі із місця вчинення крадіжки вказаних грошей.

Згідно технічного паспорта автомобіля НОМЕР_2 , виданого МРЕВ-№2 м. Донецька ДА1 ГУ МВС України 26.01.2005, власником автомобіля марки «ВАЗ 2111», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_12 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, ОСОБА_8 , який керував вказаним автомобілем безпосередньо перед вилученням його поліцією, жодних документів, які б підтверджували його право на розпорядження чи володіння даним транспортним засобом не надав.

Зазначений автомобіль вилучено до СПД №1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області, у порядку визначеному постановою Кабінету міністрів України «Про порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення» від 19.1 1.2012 № 1104.

Вищевказаний транспортний засіб вважається тимчасово вилученим майном та долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, згідно постанови від 30.01.2021 року.

30.01.2021 року слідчим винесено постанову про визнання автомобіля марки «ВАЗ 2111» сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , речовим доказом.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом І частини другої статті 170 цього Кодексу), можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірнісгь обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, санкція статі ч. 2 ст. 185 КК України не передбачає спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, в рамках даного кримінального провадження про підозру нікому не повідомлено, цивільний позов не заявлений, усі викрадені грошові кошти вилучені, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині на увагу не заслуговують.

Крім того, неспроможними є і доводи апеляційної скарги, щодо суттєвої доказової значимості зазначеного транспортного засобу, оскільки, як клопотання слідчого, так апеляційна скарга прокурора не містить достатніх обґрунтувань того, яким саме критеріям визначеним КПК, як речового доказу, відповідає вказаний автомобіль та за яких підстав, з урахуванням завдань арешту майна, у слідчого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що саме цей автомобіль є доказом злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Зважаючи на викладене оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а отже підстав для її скасування колегія судді не вбачає.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які стали б безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення колегія судді не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 171-174,404,407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000021 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: