Номер провадження: 11-кп/813/1232/21
Номер справи місцевого суду: 518/771/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2021, якою в межах розгляду кримінального провадження №0000167 від 02.03.2019 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Науському районі респ. Таджикістан, громадянина України, працюючого ФОП, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції було задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 09 травня 2021 року.
Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що на теперішній час ризики, які були підставою застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а обраний раніше йому запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджанню інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, ризик чого є реальним та дійсним.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою відпала, оскільки судовий розгляд триває і суд наразі продовжує досліджувати докази сторони обвинувачення. А саме продовжується допит свідків.
Колегія суддів зазначила, що оцінку належності та допустимості доказів, представлених стороною обвинувачення буде надавати тільки після дослідження всіх доказів, при ухвалені вироку, а тому на даний час не може врахувати позицію захисту щодо невинуватості ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах.
Оцінивши зазначені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому, його належить утримувати під вартою.

Вимоги наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначив, що вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та постановленою з порушенням норм КПК України з таких підстав:

-судом першої інстанції не досліджено обставин щодо наявності хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та обмежився думкою прокурора, який не надав до суду доказів, якими обґрунтовує клопотання;

-ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні, оскільки ОСОБА_7 під час проведення багаточисленних слідчих дій надавав добровільно свої речі для проведення експертиз, дозвіл на огляд його робочого місця, автомобілю «ВАЗ», самостійно, на виклик слідчого з`являвся. Отримав повідомлення про підозру, клопотання про обрання запобіжного заходу, прибув до суду для його розгляду, окрім того є приватним підприємцем. Має постійне місце роботи, згідно наданих стороною захисту характеристик, проживає разом з ОСОБА_8 та їх спільною дитиною 2006 р.н., за місцем проживання характеризується позитивно, співмешканка обвинуваченого є інвалідом другої групи за загальним захворюванням;

-суд необґрунтовано дійшов висновку щодо наявності ризиків через загрозу призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років або довічного позбавлення волі;

-клопотання прокурора не містить відомостей, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України;

-у судовому засіданні 18.01.2021 прокурором було закінчено надання письмових доказів та надано матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, а у судових засіданнях від 09.02.2021, 01.03.2021, 03.03.2021 та 11.03.2021 було допитано 17 свідків, жоден з яких не повідомив про будь-яку причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Посилаючись на зазначені доводи захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 11.03.2021 та постановити нову ухвалу, кою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного проживання.

В судове засідання апеляційного суду захисник та прокурор не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином, однак від прокурора ОСОБА_9 надійшла заява, якій вона просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника, а від захисника ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі та участі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Беручи до уваги вище викладене, колегія суддів дійшла переконання, що можливо провести розгляд апеляційної скарги обвинуваченого за вказаної явки.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів провадження на розгляді в Роздільнянському районному суді Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000167 від 02.03.2019 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Під час судового засідання з розгляду вказаного кримінального провадження ухвалою колегії суддів від 11.03.2021 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком до 09.05.2021.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з журналу судових засідань (а.п. 183-187) та ухвали суду першої інстанції, прокурором заявлене клопотання (а.п. 180-182) про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому в своєму клопотанні прокурора, з урахуванням положень ч. 3 ст. 199 КПК України зазначив, що завершити судовий розгляд на даний час не можливо, окрім того, зазначив, що ризики, які існували на момент обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу не відпали.
Водночас, у своєму клопотання прокурор, посилаючись на обсяг зібраних під час досудового розслідування доказів, зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, після вчинення злочинів, в яких обвинувачується, покинув місце події та вжив заходів з метою унеможливлення його викриття у скоєних кримінальних правопорушеннях, у тому числі позбувся знаряддя вчинення злочину, що може вказувати на ризик ухилення від правосуддя, може впливати на потерпілих та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 суд зазначив, що закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу строку тримання ОСОБА_7 під вартою не можливо, при цьому судом першої інстанції враховані обставини, викладені в клопотанні прокурора, в тому числі, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, характер вчинених злочинів.
При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з мотивами суду першої інстанції, вважає, що доводи прокурора в суді першої інстанції знайшли своє підтвердження щодо продовження існування заявлених ризиків.
З огляду на що, доводи захисника ОСОБА_6 щодо недотримання прокурором вимог ч. 3 ст. 199 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.
Як вбачається з апеляційної скарги захисника, матеріалів кримінального провадження, триває судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, рішення по кримінальному провадженню ще не прийнято, допитана частина свідків.
На час розгляду апеляційної скарги, з огляду на наявний обвинувальний акт, а також доданий до нього реєстр матеріалів досудових розслідувань, в яких міститься перелік слідчих дій та доказів, якими прокурор обґрунтовує обвинувачення, колегія суддів зазначає, що з огляду не неможливість безпосереднього дослідження доказів судом апеляційної інстанції та прерогативу саме суду першої інстанції за результатами перевірки в порядку ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України, апеляційний суд не має права надавати оцінку обґрунтованості обвинувачення, яке відповідно до пред`явлено прокурором обвинувачення має знайти своє відображення у судовому рішенні суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 374 КПК України.
Окрім того, суд апеляційної інстанції на противагу доводам захисника звертає увагу на кількість та зухвалість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, посягання на життя та здоров`я особи, один з яких спричинив смерть особи, життя якої є найвищою соціальною цінністю.
Колегія суддів враховує, що на теперішній час остаточне рішення по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 не прийнято, досліджено письмові докази сторони обвинувачення та продовжується допит свідків, що може вказувати на продовження існування ризику незаконно впливу на цих свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання захисника нате, що допитані в судовому засіданні свідки не повідомили будь-яку причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому злочинів, а тому не існує заявлений ризик, колегія суддів оцінює критично, з огляду на те, що оцінку таким показанням буде надано саме судом першої інстанції за результатами розгляду провадження, окрім того частина свідків ще не допитана безпосередньо судом.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника на те, що ОСОБА_7 є приватним підприємцем, має постійне місце роботи, проживає разом з ОСОБА_8 та їх спільною дитиною 2006 р.н., за місцем проживання характеризується позитивно, співмешканка обвинуваченого є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, проте, зазначає, що такі обставини не спростовують існування вищевказаних ризиків та не можуть слугувати, з огляду на обставини вчинених кримінальних правопорушень, підставою для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Розглядаючи дану справу, зокрема питання про необхідність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Згідно ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд враховуючи дані щодо особи обвинуваченого та його моральність, з огляду на обставини скоєння інкримінованих йому злочинів щодо посягання на життя та здоров`я двох осіб, які внаслідок вчинення протиправних дій загинули на місці події, зухвалого вчинення злочинків з корисливих мотивів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано прийняте рішення щодо необхідності на даному етапі судового розгляду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні будуть забезпечити виконання останнім, покладених на нього обов`язків.
Зважаючи на вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину постала перед компетентними органами.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики переховування від суду, впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Зважаючи на що, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б могли бути взяті до уваги за основу безперечного свідчення того, що у разі звільнення з під варти та застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не будуть існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 як судом першої інстанції так і апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.
Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого залишенню без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2021, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України, на стадії судового розгляду кримінального провадження продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09.05.2021 включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4