Справа № 991/3170/21
Провадження 1-кс/991/3223/21
У Х В А Л А
Іменем України

13 травня 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Київ скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
Скаргу адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що ним 30.04.2021 в інтересах ОСОБА_4 до НАБУ було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 , ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 376-1 КК України. Вказана заява, за твердженням адвоката, була зареєстрована в НАБУ за вхідним номером 3Г № Г-5728 від 30.04.2021. Втім, в порушення вимог ст. 214 КПК України, як зазначає адвокат, станом на день звернення зі скаргою про внесення відомостей до ЄРДР його повідомлено не було.
Зазначена бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, на думку адвоката ОСОБА_3 , суперечать положенням ч. 1 ст. 214 КПК України, яка закріплює обов`язок слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. У зв`язку з цим,адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, та просить слідчого суддю визнати протиправною бездіяльність детективів НАБУ та зобов`язати останніх внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, згідно із заявою від 30.04.2021 та розпочати досудове розслідування.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав. Додатково пояснив, що питання про виселення його клієнта було вирішено на підставі іншого судового рішення. В свою чергу рішенням у цивільній справі, про яке мова йде у заяві про вчинення кримінального правопорушення, було змінено стягувача з АТ КБ «Приватбанк» на іншу фізичну особу. Просив вимоги скарги задовольнити у повному обсязі.
Представник НАБУ, який був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився. Втім, до початку судового засідання, надіслав до суду заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення учасників судового засідання, слідчий суддя керується наступним.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».
Дослідивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , слідчим суддею було встановлено, що у її змісті заявник, як на підставу для початку кримінального провадження, посилається на те, що суддями Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю секретаря ОСОБА_7 , з метою протиправного виселення ОСОБА_4 разом з членами його сім`ї, із будинку, достовірно знаючи, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.03.2021 року по справі 369/4557/15-ц не набрала законної сили, склали та видали завідомо неправдивий документ про набрання вищезазначеною ухвалою законної сили, чим вчинили кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 364 КК України «Зловживання владою або службовим становищем», ч. 2 ст. 366 «Службове підроблення», ч. 2 ст. 376-1 «Незаконне втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду», якими ОСОБА_4 та членам його сім`ї завдано збитків на суму 500 000 доларів США. За змістом заяви про вчинення кримінального правопорушення та наданими адвокатом ОСОБА_3 у судовому засіданні поясненнями, вищевказаним судовим рішенням було вирішено питання про зміну стягувача у цивільній справі № 369/4557/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про виселення. Питання щодо звернення стягнення на будинок ОСОБА_4 та членів його сім`ї або виселення їх з такого будинку, судовим рішенням від 09.03.2021 не вирішувалось. Зазначене також підтверджується долученою адвокатом у судовому засіданні копією ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.03.2021 року по справі 369/4557/15-ц, яка свідчить, що рішення про виселення ОСОБА_4 із будинку було ухвалене 10.06.2015. За таких обставин, вся суть заяви про вчинення кримінального правопорушення зводиться до того, що під час виготовлення та засвідчення судового рішення від 09.03.2021 у справі 369/4557/15-ц було проставлено помилкову дати набрання ним законної сили.
Відповідно до п. 3 розділу XI «Засвідчення та видавання копій судових рішень і документів» Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814, копія судового рішення, виготовлена апаратом суду, засвідчується відповідальною особою апарату суду та відповідною печаткою суду із зазначенням дати. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається чи надсилається. На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності. Таким чином, обов`язок виготовлення копії судового рішення, а також її засвідчення покладається на відповідальну особою апарату суду.
Згідно ч. 6 ст. 155 Законом України «Про судоустрій та статус суддів», правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу». За невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (ч.1 ст. 64 Законом України «Про державну службу»).
Вищевикладені законодавчі положення свідчать про те, що порушені у заяві адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , питання про вчинення кримінального правопорушення, є такими, що підлягають розгляду в порядку дисциплінарного провадження щодо державного службовця, а не такими, що свідчать про наявність у діях суддів Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та секретаря ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 , ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 376-1 КК України.
Не оцінюючи заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про вчинення кримінального правопорушення, з якою він звернувся до НАБУ, на предмет наявності складу кримінальних правопорушень, слідчий суддя встановив, що в ній очевидно відсутні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Отже така заява не є заявою (повідомленням) в розумінні ст. 214 КПК України і не породжує обов`язок слідчого, прокурора внести викладені в ній відомості до ЄРДР.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що попередньо було встановлено, що у заяві адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , від 30.04.2021відсутні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

Одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання по суті скарги, ним не враховувались заперечення подані представником НАБУ. Зазначене пояснюється тим, що вищевказані заперечення надійшли на поштову скриньку Вищого антикорупційного суду , втім в порушення вимог ст. 5, 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», такі заперечення не скріплені електронним підписом. Зважаючи на зазначене, слідчий суддя був позбавлений можливості ідентифікувати автора таких заперечень та з`ясувати дійсну волю автора документа на його подання.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення на підставі Рішення Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2020 (у справі № 3-180/2018(1644/18).

Слідчий суддя ОСОБА_1