ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/571/21
Провадження № 1-кп/210/490/21

"11" травня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження: прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої - ОСОБА_6 , захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч. 3 ст. 149 КК України, ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч. 2 ст.150-1, ч. 3 ст. 149 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000264 від 06.11.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 квітня 2021 року надійшов вищевказаний обвинувальний акт, після скасування Дніпровським апеляційним судом ухвали про повернення обвинувального акту.

В підготовчому судовому засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначає, що ризики, встановлені під час досудового слідства, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились. Перебуваючи на свободі обвинувачена ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, особливо тяжкого кримінального правопорушення проти честі, волі та гідності особи, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна або без такої.

Адвокат ОСОБА_7 захисник ОСОБА_6 , просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченої цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначив, що його підзахисна потребує термінового медичного обстеження.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала свого захисника.

Обвинувачена ОСОБА_4 не заперечувала проти заявленого клопотання.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник ОСОБА_4 , - послалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши позиції сторін кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії 20 лютого 2021 року включно, з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 168160грн.
Справа скерована до суду, та 11 лютого 2021 року ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 квітня 2021 року включно.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії 23 травня 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 КПК України, під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого встановлено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених у частині 1 статті 177 КПК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження чи зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 150-1, ч. 3 ст. 358 КК України, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Судом встановлено, що станом на 11 травня 2021 року наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3,5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор, і які не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, більш м"який запобіжний захід. на території України обвинувачена ОСОБА_6 місця реєстрації не має, офіційно не працевлаштована, постійно змінює місця мешкання, що дає органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, виконання Вироку суду може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Обвинувачена ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків чи іншого обвинуваченого - ОСОБА_4 у цьому ж кримінальному провадженні, ОСОБА_6 будучи обізнаною у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами, вказівками, повідомленням недостовірних відомостей, може схилити останніх до відмови від давання свідчень, надання завідомо неправдивих свідчень.

Слід врахувати, що така поведінка обвинуваченої перешкоджатиме завданням кримінального провадження, а саме: забезпеченню швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Обвинувачена ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що підтверджується репутацією самої ОСОБА_6 , яка здійснювати будь-яку оплачувану у встановленому законом порядку трудову діяльність не бажає, задля задоволення власних потреб і благ «підшукує найбільш не затратний та приємний дня неї» шлях одержання прибутку, до якого примусово залучає інших осіб, у т.ч. малолітніх, фактично втягує їх у злочинну діяльність.

Суд вважає, що доводи захисника та обвинуваченої, не є цілком обґрунтованими, а тому підстав для зміни запобіжного заходу на більш м"який на теперішній час не вбачається. Інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого і продовження раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд враховує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні декількох злочинів впродовж незначного періоду часу, у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, - можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 10 липня 2021 року.

Щодо заяви адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про медичне обстеження суд зазначає наступне.

Матеріалами кримінального провадження не підтверджується погіршення стану здоров"я обвинуваченої, а так само і відсутня інформація щодо її захворювань, оскільки такі відомості суду не надавались ані стороною захисту та обвинуваченою, ані установою ув"язнення.

Разом із тим, враховуючи положення статті 206 КПК України, а також ту обставину. що установою виконання покарань (ДУ "КУВП № 3"), суд вважає за доцільне, з метою недопущення порушення прав на медичну допомогу, враховуючи положення Наказу Мінюстиції України від 18.03.2013р. №460/5 "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України" та Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затверджений наказом Мінюстиції України та Мінохорони здоров`я України від 10.02.2012 року № 239/5/104, забезпечити проведення медичне обстеження ОСОБА_6 під час попереднього ув"язнення в ДУ "Криворізька установа виконання покарань № 3".

Керуючись ст.ст. 131, 177, 183, 199, 291, 315, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу - задовольнити.
Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч. 2 ст.150-1, ч. 3 ст. 149 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установи "Криворізька установа виконання покарань №3", продовжити строк його дії до 10 липня 2021 року включно.

Зобов`язати уповноважених осіб ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" НЕГАЙНО забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікарем медичної частини для встановлення діагнозу та призначення необхідного лікування..
З урахуванням результатів обстеження та встановленого діагнозу призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікування в обсязі, передбаченому стандартами та нормативами медичної допомоги у сфері охорони здоров`я.
Про вжиті заходи ТЕРМІНОВО повідомити Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у строк до 21 травня 2021 року до 12.00 год. (головуючий суддя ОСОБА_1 )
Копію ухвали направити до Державної установи "Криворізька установа виконання покарань № 3", для виконання.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 13 травня 2021 року о 11год. 40хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1