Справа №367/3195/18. Провадження №11-кп/824/1834/2021 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

16 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0000517, внесеному до ЄРДР 13.03.2018 р., ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Бучі, Київської області, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 1) 28.09.2017 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 2) 17.12.2019 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання по цій статті у вигляді 2 ох (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 17.12.2019 року Святошинського районного суду м. Києва, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 - ох (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Також вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили суд обрав у виглядів тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту обрання запобіжного заходу, тобто з 20.01.2021 року. Зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання термін знаходження під вартою за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2019 року з 27.11.2019 р. по 19.01.2021 р. включно.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні умисних протиправних дій, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

Так, 01.03.2018 року приблизно о 13 год. 10 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), ОСОБА_7 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, прибув до приміщення магазину «Ева» № 3314 ТОВ «Руш» по вул. Героїв Майдану, 12 в м. Бучі Київської області, де в період часу з 13 год.16 хв. до 13 год. 22 хв., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного особистого збагачення, шляхом вільного доступу до приміщення торгової зали вказаного магазину, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшовши до вітрини з гаманцями, взяв лівою рукою гаманець AuW2017-6-1, вартістю 135 грн. 20 коп., який поклав до лівої боковій кишені куртки в яку був одягнений.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 пройшовши повз вітрини, які розташовані в приміщенні даного магазину, знову повернувся до вітрини з гаманцями, звідки лівою рукою взяв гаманець AuW2017-6-1, вартістю 135 грн. 20 коп., який поклав до лівої кишені куртки, в яку був одягнений.

ОСОБА_7 , з метою доведення своїх злочинних дій спрямованих на повторне, таємне викрадення чужого майна до кінця, з викраденим майном вийшов з приміщення вказаного магазину через лінію кас, не розрахувавшись за вказаний товар, після чого з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 270,40 грн.

Крім того, 01.03.2018 року приблизно о 18 год. 25 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), ОСОБА_7 маючи умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна прибув до приміщення магазину «Ева» № 3314 ТОВ «Руш» по вул. Героїв Майдану, 12 в м. Бучі Київської області, де в період часу з 18 год. 28 год. до 18 год. 31 хв., діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого власного збагачення, шляхом вільного доступу до приміщення торгової зали вказаного магазину, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, лівою рукою з вітрини взяв гаманець AuW2017-23-l, вартістю 135 грн. 20 коп., який поклав до лівої кишені спортивних брюк та одразу правою рукою взяв другий гаманець AuW2017-23-1, вартістю 135 грн. 20 коп., який поклав до правої кишені спортивних брюк, після чого переклав викрадений ним гаманець з правої кишені брюк до лівої внутрішньої кишені куртки в яку був одягнений.

ОСОБА_7 , з метою доведення своїх злочинних дій, спрямованих на повторне таємне викрадення чужого майна до кінця, з викраденим майном вийшов з приміщення вказаного магазину через лінію кас, не розрахувавшись за вказаний товар, після чого з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 270,40 грн.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, адвокат ОСОБА_6 , який діяв у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2 КК України та йому призначене покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 17.12.2019 року Святошинського районного суду міста Києва призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі змінити, призначивши покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України.

На обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 , діючи у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним, зазначають, що судом першої інстанції не враховані належним чином дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Звертають увагу на те, що судом безпідставно не визнано обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину з огляду на те, що ОСОБА_7 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Вказують, що суд першої інстанції при призначенні покарання за пред`явленим обвинуваченням недостатньо вмотивував призначення міри покарання не мінімальної, передбаченої санкцією статті та безпідставно не застосував ст. 75 КК України.

Вважають за можливе виправлення ОСОБА_7 при призначенні йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 не оскаржений.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника, просив їх задовольнити; думку захисника адвоката ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 та апеляційну скаргу обвинуваченого, просив їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, просив залишити їх без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви Суду

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданих обвинуваченим та захисником апеляційних скарг.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, яке відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу винного, за місцем проживання характеризується посередньо, двічі притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнав щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.

Посилання захисника на те, що судом першої інстанції не враховані належним чином дані, які характеризують особу обвинуваченого та те, що при призначенні покарання за пред`явленим обвинуваченням недостатньо вмотивував призначення міри покарання не мінімальної, передбаченої санкцією статті та безпідставно не застосував ст. 75 КК України, не відповідають дійсності, оскільки враховані судом у вироку та на переконання колегії суддів, з урахуванням тяжкості злочину та особи винного, який будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, вчинив новий злочин в період іспитового строку, не дають достатніх підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Посилання захисника на те, що судом не визнано обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину є нікчемними та не беруться до уваги колегією суддів, оскільки цілком враховані судом першої інстанції у вироку.

Думка захисника про виправлення ОСОБА_7 при призначенні йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необгрунтованою та подані апеляційні скарги не містять будь-яких нових даних і обставин, не врахованих судом першої інстанції при призначенні йому покарання, а також нових об`єктивних даних, які б могли беззаперечно свідчити на користь його пом`якшення, а отже не дають достатніх підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Отже, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводами апеляційних скарг сторони захисту про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2021 року, №0000517, внесеному 13.03.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 з ю б і н ОСОБА_11 Ш р о л ь