Справа № 569/1565/15-к
УХВАЛА

20 квітня 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді : - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
представника пробації - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 10.06.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.І ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
встановив:
В Рівненський міський суд надійшло подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 .
Подання обґрунтоване, що засуджений засуджений ОСОБА_6 перебуває на обліку Рівненського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області з 11.09.2015 року згідно вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2015 року його визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Обвинувальний вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2015 року відносно ОСОБА_6 набрав законної сили 13.07.2015 року, а строк його виконання у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України сплив через два роки, а саме 13.07.2017 року.
08.12.2015 року громадянин ОСОБА_6 допустив ухилення від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, а саме не приступив до відбуття покарання згідно направлення від 07.12.2015 року. Ураховуючи викладене, 04.03.2016 року до Рівненської місцевої прокуратури було скеровано клопотання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ч.2 ст.389 КК України та 14.03.2016 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000039 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.07.2020 року ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 К України, на підставі п.2 ч.І ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а вказане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 закрито.
Станом на 23.02.2021 року відбутий строк покарання у виді громадських робіт відсутній. Перебіг давності виконання вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2015 року було відновлено 08.12.2015 року та з цього часу перебіг строків давності не зупинявся.
Вище викладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі частини 1 ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.
В судовому засіданні представник пробації клопотання підтримала, просить його задовольнити.
Прокурор не заперечив з приводу задоволення клопотання.
Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Дослідивши клопотання, матеріали особової справи, заслухавши пояснення представника пробації, думку прокурора, суд прийшов до висновку, що клопотання обґрунтоване, підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 перебуває на обліку Рівненського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області з 11.09.2015 року згідно вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2015 року його визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Обвинувальний вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2015 року відносно ОСОБА_6 набрав законної сили 13.07.2015 року, а строк його виконання у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України сплив через два роки, а саме 13.07.2017 року.
08.12.2015 року громадянин ОСОБА_6 допустив ухилення від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, а саме не приступив до відбуття покарання згідно направлення від 07.12.2015 року. Ураховуючи викладене, 04.03.2016 року до Рівненської місцевої прокуратури було скеровано клопотання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ч.2 ст.389 КК України та 14.03.2016 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000039 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.07.2020 року ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 К України, на підставі п.2 ч.І ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а вказане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 закрито.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України «Звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку» особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1)закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2)не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;
3)не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Так, Верховний Суд України на засіданні судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу № 5-324 кс 15, висловився про те, що правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватися із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. З огляду на це, лише несплата засудженим суми штрафу в певний сірок сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.
При розгляді цієї справи Верховний Суд України зазначив, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом - судом. Адже, відповідно до частини першої статті 389 КК ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухваленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно.(Постанова ВС України від 24 грудня 2015 року № 5-324кс15).
Згідно ч. 4 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Наведений правовий висновок ВС України кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99). Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі « Фатулласв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представ никами інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєні кримінального злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.
Станом на 23.02.2021 року відбутий строк покарання у виді громадських робіт відсутній. Перебіг давності виконання вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2015 року було відновлено 08.12.2015 року та з цього часу перебіг строків давності не зупинявся.
Вище викладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі частини 1 ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків вирішується інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Згідно з частиною 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законном.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 10.06.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.І ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин - задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді громадських робіт в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2015 року, який набрав законної сили 13.07.2015 року, а строк його виконання у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України сплив через два роки, а саме 13.07.2017 року.
На ухвалу може бути подана апеляція в Рівненський апеляційний суд протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1