Провадження № 11-кп/824/2854/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
27 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Оболонського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
27.04.2021 року під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник та обвинувачений заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 25.06.2021 включно.
Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат ОСОБА_6 - захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наявні підстави для обрання менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або виключно застави в значно меншому розмірі. Також вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені в повній мірі, вказує що обвинуваченому немає сенсу переховуватись від суду, оскільки про нього є багато інформації у правоохоронних органів, при цьому обвинувачений розуміє наслідки переховування від суду. Окрім того, вважає, що судом не було враховано наявність у обвинуваченого постійного місця проживання в м. Києві, а також міцність соціальних зв`язків, так як він є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з матір`ю, але обвинувачений утримує дитину та надає їй батьківську опіку. У зв`язку з викладеним вважає, що стороною обвинувачення не вказано реальних фактів та відповідної аргументації наявності обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Розгляд справи відбувся у відсутності обвинуваченого, його захисника та прокурора, які не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Як вбачається із матеріалів провадження, питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою було вирішено на етапі судового розгляду кримінального провадження у перший інстанції. Тобто це питання вирішувалось на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на етапі судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Рішення про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою суд першої інстанції мотивував що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суттєво не зменшились, відомості про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах СІЗО або з`явились якісь нові обставини у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Ці висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, які ґрунтуються на вимогах закону, відповідають матеріалам провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, відповідальність за які передбачено до 6 років позбавлення волі, конкретні обставини вчинення умисних корисливих злочинів, одне з який вчинено групою осіб, а також дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має законного джерела доходів для існування, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Колегія суддів вважає, що клопотання прокурора в достатній мірі обґрунтоване в частині наявності відповідних ризиків, які на час розгляду справи не змінились та продовжують існувати, тому посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо недоведеності ризиків, колегія суддів вважає надуманими.
Доводи захисника обвинуваченого щодо відсутності ризиків, пов`язаних з можливістю ухилення обвинуваченого від суду, з огляду на наявність постійного місця проживання в місті Києві, сталі соціальні зв`язки (наявність на його утриманні дитини), не можуть бути визнані обґрунтованими і служити підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та зміни обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки вони не спростовують правомірності продовження обвинуваченому строку його тримання під вартою, більш того, вказані обставини не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків неправомірної поведінки обвинуваченого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 рокупро продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: