Провадження №1-кп/127/601/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вінниці об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Кіровоградської області Маловисківського району с. Мала Виска, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

Встановив:

В проваджені Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 заявив письмове клопотання про зміну способу зберігання майна в кримінальному провадженні, в якому просить передати йому на відповідальне зберігання майно, а саме його документи на які накладено арешт та визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню, оскільки без документів він не може вести нормальний спосіб життя.

Обвинувачені та їх захисники не заперечили проти задоволення клопотання потерпілого та передачі речових доказів документів на відповідальне зберігання потерпілому.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що вказане майно визнано речовим доказом, на них накладено арешт та хоча з ними і проведені всі необхідні слідчі дії, однак передача документів потерпілому може ускладнити розгляд кримінального провадження.

Заслухавши клопотання потерпілого, врахувавши думки учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази і матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч .6 ст. 100 КПК України - речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, можуть повертатися власнику або передаватись йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобовязана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що під час проведення досудового розслідування ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2021 накладено арешт на пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , водійське посвідчення, на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код платника податків на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які поміщено у спец. пакет НПУ № SUD 1054939 та дані документи визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

Вказані документи перебувають в камері зберігання Відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, знаходяться під забороною на відчуження, що уможливлює їх приховування або перетворення, крім того належне зберігання документів у його власника негативно не вплине на розгляд кримінального провадження в суді, так як всі експертизи та слідчі дії з ними були проведенні під час досудового розслідування.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, потреби судового слідства не виправдовують такий ступінь у втручання у права та свободи особи та перешкоджають нормальній життєдіяльності громадянина.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, суд вважає можливим змінити місце зберігання речових доказів та передати документи на відповідальне зберігання і під гарантійну розписку потерпілому ОСОБА_8 , з описом всього майна в акті передачі, та надати потерпілому дозвіл на використання цих документів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 174, 350, 370-372 КПК України,-

Ухвалив:

Клопотання потерпілого ОСОБА_8 про зміну способу зберігання майна в кримінальному провадженні задовольнити.

Передати потерпілому ОСОБА_8 на відповідальне зберігання речові докази по кримінальному провадженню, а саме: пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , водійське посвідчення, на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код платника податків на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які поміщено у спец, пакет НПУ № SUD 1054939 та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_8 , що речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Попередити потерпілого ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: