Категорія: ч.2 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тальне Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого:
- 26.02.2001 Тальнівським районним судом Черкаської області за ст.140 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 3 (трьох) років позбавлення волі, конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, на підставі ст.46-1 КК України (в ред. 1960 року) з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки та сплатою штрафу 1000 грн.;
- 19.03.2002 Тальнівським районним судом Черкаської області за ст.ст.190 ч.2, 190 ч.3, 70 ч.1, 71 КК України (в ред.2001 року) до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, постановою Придніпровського районного суду Черкаської області від 25.06.2005 звільнений від відбуття покарання умовно-достроково на 4 місяці 17 днів;
- 10.05.2007 Деснянським районним судом м. Києва за ст.185 ч.2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;
- 04.10.2007 Святошинським районним судом м. Києва за ст.ст.190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, 04.12.2008 звільнений від відбуття призначеного покарання умовно-достроково на 8 місяців 19 днів;
- 24.09.2009 Оболонським районним судом м. Києва за ст.ст.190 ч.2, 71 КК України до 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;
- 18.01.2010 Залізничним районним судом м. Львова за ст.ст.190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;
- 23.03.2010 Дарницьким районним судом м. Києва за ст.ст.289 ч.2, 70 ч.4 КК України до 6 (шести) років 6 (шести) мсяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;
- 25.06.2010 Києва-Святошинським районним судом м. Києва за ст.ст.289 ч.2, 70 ч.4 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;
- 30.01.2012 Сімферопольським районним судом АРК за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4, 71 КК України до 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, 30.07.2014 звільнений умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 9 днів;
- 13.08.2018 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ст.190 ч.2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;
- 11.01.2019 Святошинським районним судом м. Києва за ст.ст.190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;
- 19.03.2019 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст.190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;
- 09.07.2019 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;
засуджено:

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.ст.75,76 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбуття призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В порядку ст.100 КПК України, вироком вирішена доля речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 06.01.2016 о 10 год. 32 хв. під час телефонної розмови із ОСОБА_8 повідомив останньому неправдиві відомості про те, що зможе продати холодильник та три телевізори, марки «LG», за ціною, нижче ринкової. В подальшому, а саме 09.01.2016, ОСОБА_7 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, перебуваючи в гіпермаркеті «Епіцентр», що на АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, повідомив потерпілому ОСОБА_8 неправдиву інформацію, що він нібито працює продавцем гіпермаркету «Епіцентр» і вартість холодильника та трьох телевізорів, марки «LG», буде становити 22 000 гривень. Потерпілий ОСОБА_8 , будучи введеним в оману, передав обвинуваченому ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 22 000 гривень як оплату за товар, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Не погоджується із покаранням, призначеним ОСОБА_7 , внаслідок його м`якості. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироками Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.07.2019 та Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.03.2019, більш суворим, призначеним за даним вироком, визначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Зарахувати ОСОБА_7 повністю відбуте покарання за вироками Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.07.2019 та Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.03.2019.
У змінах і доповненнях до апеляційної скарги прокурор просить скасувати вирок місцевого суду та призначити новий судовий розгляд, у зв`язку із тим, що, всупереч ст.376 КПК України, після виходу суду із нарадчої кімнати були проголошені лише вступна та резолютивна частини вироку, не його повний текст.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги зі змінами та доповненнями, прокурора, який підтримав подану апеляцію зі змінами і доповненнями у повному обсязі та просив скасувати судове рішення і призначити новий судовий розгляд, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із положеннями ч.2 ст.371 КПК України, вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Частиною 1 статті 376 КПК України визначено, що судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Учасники судового провадження відповідно до частини 6 вказаної статті мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Системний аналіз наведених процесуальних норм вказує на те, що вирок має бути складений в нарадчій кімнаті, а його повний текст повинен бути оголошений негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Крім того, копія цього вироку має бути негайно вручена обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Проголошення вироку після виходу з нарадчої кімнати і роз`яснення його змісту реалізовують конституційне положення, що визначене як основна засада судочинства гласність судового процесу.

Гласність і відкритість кримінального провадження в судах усіх інстанцій є важливою умовою неупередженого, всебічного і повного дослідження обставин кримінального правопорушення та ухвалення на цій основі законного, обґрунтованого і справедливого рішення. Така засада спонукає суддів та інших учасників судового розгляду добросовісно реалізовувати права та виконувати свої професійні обов`язки, суворо дотримуватися правил судочинства, етики взаємин між учасниками розгляду. Тобто засада гласності і відкритості кримінального провадження повинна забезпечити не лише прийняття судом обґрунтованого і законного рішення, а й обізнаність учасників кримінального провадження про мотиви і підстави прийняття такого рішення. Не проголошуючи повного тексту вироку, суддя схиляє до думки, що він не повинен пояснювати прийняте рішення, що може викликати сумнів у справедливості процесу в цілому і ухваленого рішення зокрема.

Із звукозапису судового засідання від 22 січня 2021 року в даному кримінальному провадженні вбачається, що головуючим суддею після виходу із нарадчої кімнати були проголошені лише вступна та резолютивна частини вироку щодо ОСОБА_7 , що є недотриманням норм ст.376 КПК України та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і відповідно і безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Нормами ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із положеннями ч.1 ст.412 КПК України, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд вважає, що вказані порушення, допущені судом першої інстанції, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки проголошені лише вступна та резолютивна частини вироку, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, наведені істотні порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, відповідно до ст.415 КПК України, є підставою для призначення нового судового розгляду.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції, усунути виявлені порушення кримінального процесуального законодавства, використовуючи усі процесуальні можливості, слід здійснити перевірку доводів апеляційної скарги прокурора, після чого, з урахуванням вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді