ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2662/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001010 від 30.03.2021 за ч. 2 ст. 382 КК України -

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із даною скаргою, на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001010 від 30.03.2021 за ч. 2 ст. 382 КК України.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що останній в інтересах ОСОБА_5 30.03.2021 звернувся із заявою про вчинення злочину до Дарницького УПГУНП в м. Києві, а саме що службові особи ЦНАП Дарницької РДА в м. Києві умисно не виконують рішення суду. На думку скаржника, суть кримінального правопорушення полягає в тому, що відповідно до ували слідчого судді Октябрьского районного суду м. Полтави ОСОБА_6 у справі № 554/1002/19 від 09.02.2018 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 , на підставі якої державним реєстратором виконавчого комітету Полтавської міської ради ОСОБА_7 11.02.2019 внесені відомості до реєстру про накладення арешту.

11.02.2019 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/1002/19 від 11.02.2019 виправлено описку в ухвалі про накладення арешту на майно в частині дати її винесення, а саме замість «09.02.2019» було вказано дату «09.02.2018».

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 у справі

№ 757/5143/21-к прийнято рішення про скасування арешту на нерухоме майно.

З метою виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 у справі № 757/5143/21-к про скасування арешту на нерухоме ОСОБА_9 звернувся до державної реєстраційної служби прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ.

18.03.2021 державні реєстратори прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 винсели рішення про відмову у вчиненні відповідних реєстраційних дій щодо скасування арешту. Відповідні відмови мотивовані тим, що подані заявником документи мають невідповідність, зокрема щодо дати ухвалення постанови слідчого судді про накладення арешту.

Скаржник вважає дії державних реєстраторів протиправними і такими, що містять ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, оскільки останні мали відскановані копії ухвали слідчого судді про виправлення описки щодо дати, про яку зазначено вище.

Таким чином, скаржник вважає, що незаконними діями державних реєстраторів, останні позбавили ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно, чим спричинили йому матеріальну та моральну шкоду.

03.06.2021 скаржник звернувся до Дарницької окружної прокуратури м. Києва з клопотанням, про визнання ОСОБА_5 потерпілим у вище вказаному кримінальному провадженні.

05.06.2021 слідча СВ Дарницького УПГУНП в м. Києві ОСОБА_13 винесла оскаржувана постанову про відмову у задоволенні зазначеного клопотання, в обґрунтування якої зазначила, що клопотання скаржника є необґрунтованим, через відсутність очевидних та достатніх підстав вважати що ОСОБА_5 спричинена матеріальна та/або моральна шкода.

Скаржник вважає таку постанову необґрунтованою у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді про її скасування.

В судовому засіданні адвокат скаржника скаргу підтримав з підстав наведених в останній.

Слідча та прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про поважність причин неявки не повідомили, проте їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч. 2 ст. 382 КК України, умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Злочин, передбачений ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу (постанова від 14.05.2019 у справі№319/841/16-к).

Згідно п. п. 1, 2, 9 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;формує реєстраційні справи у паперовій формі;здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Згідно матеріалів кримінального провадження досудове розслідування триває, вказівки процесуального керівника від 31.03.2021 в частині допиту державних реєстраторів ще не виконано, а за відсутності показів останніх зробити висновок про наявність злочинного умислу таких осіб, що є суб`єктивною стороно складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, не представляється можливим.

Зокрема, державних реєстраторів необхідно допитати з приводу того, чи мали останні в розпорядженні ухвалу слідчого судді про виправлення описки у даті, про яку йдеться вище,на час винесення рішення про відмову у вчиненні реєстраційних дій і чи була, вразі наявності такої ухвали, інша причина для відмови у вчиненні реєстраційної дії, зважаючи на те, що у рішеннях державних реєстраторів відсутній пункт частини статті 24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, для перевірки наведених даних необхідно отримати тимчасовий доступ до реєстраційних справ.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Таким чином наведеним законом прямо передбачена адміністративна процедура оскарження рішень державного реєстратора, яку, як зазначив в судовому засіданні скаржник, останній, а також ОСОБА_5 не ініціювали.

Отже, на час розгляду даної скарги вбачається, що державні реєстратори діяли в межах повноважень, наданих їм профільним законом і правомірність таких дій та рішень заінтересованими особами не оспорено у встановленому порядку, що наразі свідчить про правомірність таких дій та відсутності претензій з боку ОСОБА_5 .

Крім того, заява про вчинення кримінального правопорушення не містить очевидних та достатніх підстав вважати, що рішеннями державних реєстраторів ОСОБА_5 спричинена шкода, у зв`язку з обмеженням на його думку конституційних прав та законних інтересів службовими особами які в свою чергу діяли в межах наданих їм повноважень і рішення яких, як зазначено вище, не були оскаржені ОСОБА_5 з підстав їх невідповідності вимогам закону.

Також слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на процедуру визнання особи потерпілою викладену у ч. 3 ст. 55 КПК України, у якій зазначено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. У зазначеній нормі закону прямо передбачено, що таку заяву може подати безпосередньо потерпілий, а не його захисник, представник тощо, виключення становить ч. 6 ст. 55 КПК України, де таку заяву можуть подати близький родич чи член сім`ї за наявності визначених підстав.

Отже, на даний час слідчий суддя погоджується з доводами слідчої викладеної в оскаржуваній постанові щодо відсутності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою (в інтересах особи), якій завдано шкоди, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні скарги у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 7, 24, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001010 від 30.03.2021 за ч. 2 ст. 382 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: