Справа №-613/928/19 Провадження №-1-кп/613/24/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження №0000378 від 09.05.2016 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крисине, Богодухівського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25 квітня 2016 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст..75 КК України, з іспитовим строком 2 роки; 17 червня 2016 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , діючи повторно, 09 травня 2016 року близько 18.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в домоволодінні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, впевнившись, що за за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Nomi I 240» вартістю 469 грн., що належить ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що дійсно 09.05.2016 перебував в гостях у ОСОБА_5 біля ставка в с.Крисине, де він побачив мобільний телефон та викрав його.
У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що викрадене майно повернуто потерпілому, зазначив, що добровільно брав участь у слідчих діях.
Таким чином, беручи до уваги повне визнання своєї вини обвинуваченим, той факт, що він не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, суд з урахуванням положень ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він засуджувався за злочини проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює. На обліку у психіатра не перебуває, перебуває під диспансерним наглядом у нарколога.

Відповідно до висновку досудової доповіді виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства або окремих осіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно брав участь у всіх слідчих діях, добровільно видав викрадене майно, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування.
Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обговорюючи питання про строк та вид покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, той факт, що потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, бере до уваги висновок досудової доповіді, зважаючи на положення статті 65, ч.2 ст.50 КК України, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Як зазначено в ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій статті 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується по даній справі, до покарання, що належить відбувати реально, 09 травня 2016 року, тобто до ухвалення вироку Богодухівського районного суду від 17 червня 2016 року, яким він був засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Однак, виходячи з роз`яснень, що містяться в п.23 ППВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань в даному випадку неможливо, оскільки за даним вироком ОСОБА_4 призначається покарання, що належить відбувати реально. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24 лютого 2017 року по 24 травня 2018 року.

При вирішенні питання про те, яка редакція ч.5 ст.72 КК України підлягає застосуванню, суд зазначає наступне.
26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII, яким було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України. Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування». Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII, ця норма діє в такій редакції і на сьогодні.
Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Проте у ст. 72 КК України йдеться не про застосування попереднього ув`язнення як кримінального процесуального заходу, а про зарахування його строку у строк покарання. Таким чином, у зазначеній нормі КК України йдеться про визначення кінцевої тривалості покарання, яке особа повинна відбувати.
Великою палатою Верховного Суду у справі №663/537/17, Провадження №13-31кс18 зроблено Правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).
Відповідно до цього висновку, положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Враховуючи наведені роз`яснення, беручи до уваги дату вчинення ОСОБА_4 кримінального правопрушення, а саме 09.05.2016 року, застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, тобто строк попереднього ув`язнення слід зарахувати до строку покарання у співвідношенні 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні, цивільний позов не заявлявся, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді 2 /двох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24 лютого 2017 року по 24 травня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та вважати ОСОБА_4 таким, що повністю відбув покарання за даним вироком.
Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 17.06.2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України виконувати самостійно.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nomi I 240», який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 - вважати повернутим за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя