Провадження № 1-кс/554/4448/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
захисника адвоката ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні клопотань у кримінальному провадженні №0001358 -
в с т а н о в и в :
04.03.2021 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати постанову від 16.12.2020 року про відмову задоволенні клопотань по кримінальному провадженню №0001358.
В скарзі зазначає, що у провадженні ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування №0001358. До ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 направлена заяву в якій просив визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та клопотання про проведення слідчих дій. 16.12.2020 року слідчим першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованогоу м.Полтаві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотань. Заявник, вважає, вказану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду із скаргою про її скасування.
Від ОСОБА_4 до суду надійшли заяви про розгляд скарги без їх участі, просив скаргу задовольнити, з наведених у ній підстав.
Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити.
Представника ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві в судове засідання не зявився, повідомлений належним належним чином про дату та час судового засідання, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001358
Слідчим першого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 винесено постанову від 16.12.2020 року про відмову у задоволенні клопотань у кримінальному провадженні №0001358.
Зі змісту постанови вбачається, що клопотання про визнання потерпілим не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 належним чином не обгрунтовано завдану йому матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням, а саме те, що на підставі вчинених злочинів його було засуджено до довічного позбавлення волі. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про факт такої шкоди ОСОБА_4 діями службових осіб правоохоронних органів, так як не встановлено беззаперечний факт вчинення останніми кримінального правопорушення. Вимога заявника про проведення певних слідчих процесуальних дій суперечить принципу процесуальної самостійності слідчого, закріпленої ч.5 ст. 40 КПК України. Окрім того, ОСОБА_4 , є заявником про вчинення кримінального правопорушення, тому правами, пов`язаними із поданням відповідних клопотань, не наділений.
Окрім того, заявником не надано і суду доказів які б вказували на завдання йому фізичної, матеріальної чи моральної шкоди, яка б була підставною для визнання потерпілим, під час здійснення досудового розслідування вказаних доказів також не здобуто.
В основі набуття фізичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди), формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення).
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерлілим.
Слідчий суддя приходить до висновку, доказів, які б вказували на завдання шкоди особі не надано, не вказано в чому саме полягала така шкода та чим підтверджується, тому підстав для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим не вбачається.
За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.
На підставі ч.2 п.4, статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, про відмову в задоволенні скарги, так як постанова слідчого від 16.12.2020 року про відмову у задоволенні клопотання є законною та вмотивованою, підстав для її скасування слідчим суддею не вбачається.

Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила,-

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні клопотань у кримінальному провадженні №0001358 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1