ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000897 від 11 квітня 2021 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, на утриманні має 2-х малолітніх дітей, із середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого:

-23.11.2010 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.1, 185 ч.2, 162 ч.1, 75 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

-26.01.2011 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді 1 рік позбавлення волі;

-22.06.2011 р. Садгірським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-06.03.2018 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 190 ч.2, 75 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

ЄУНСС №725/2337/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-кп/822/281/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України

-28.11.2018 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч.2, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці;

-03.04.2019 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців;

-11.12.2019 р. Зарічним районним судом м. Суми за ст. 407 ч.4 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі;

-звільнений умовно-достроково 03.07.2020 року, не відбутий строк - 9 місяців 20 днів, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

На вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 травня 2021 року, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, на утриманні має 2-х малолітніх дітей, із середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, - визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднано до даного покарання не відбуте обвинуваченим покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2019 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 (трьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено обрану - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відраховано з дня його затримання, тобто з 07 год. 00 хв. 11.04.2021 року.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 817 грн. 25 коп..

Доводи апеляційної скарги учасника провадження.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , у своїй апеляційній скарзі з вироком районного суду не згідна та вважає, що він не відповідає вимогам ст. 370 КПК України в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром, з урахуванням особи обвинуваченого та фактичних обставин провадження, є явно несправедливим внаслідок суворості.

Зазначає, що ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та щиро розкаявся, як і під час досудового розслідування, а також активно сприяв розкриттю злочину.

Звертає увагу, що на утриманні ОСОБА_6 перебувають двоє малолітніх дітей, що останній своїми правдивими показами сприяв розкриттю злочину, шкоду відшкодував, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно.

Таким чином, наведені пом`якшуючі покарання обставини, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та дають підстави для пом`якшення останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

11.04.2021 р. близько 03 год. 15 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні готелю «Ковчег», шляхом підбору ключа, віднайденого у шухляді поряд, проник до сховища, а саме металевого сейфу, звідки умисно, протиправно, повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 840 гривень, які належали ФОП ОСОБА_9 .. Після вчинення крадіжки ОСОБА_6 з місця скоєного пішов, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ФОП ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що вночі 11.04.2021 року, перебуваючи в готелі «Ковчег» із сейфа викрав 840 грн.. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, оскільки шкода йому відшкодована в повному об`ємі, жодних претензій до обвинуваченого не має.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 , підтримали свою апеляційну скаргу, наполягали на її задоволенні з підстав наведених в ній та просили призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Прокурор в суді апеляційної інстанції заперечував щодо апеляційних вимог сторони захисту, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок районного суду без змін.

Мотиви, з яких апеляційний суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , міркування учасників з приводу доводів наведених в скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши аргументи апеляційних вимог, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд скориставшись правом (ст. 349 ч.3 КПК України), проти якого не заперечували учасники провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України, розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» - означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що воно обране судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, при призначенні ОСОБА_6 покарання, судом до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, при цьому, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, судом взято до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що він перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, дане кримінальне правопорушення вчинив в період умовно-дострокового звільнення.

Враховано і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, суму викраденого та позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не мав, так як йому шкоду відшкодовано в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що доводи захисту в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість пом`якшення призначеного йому покарання на підставі ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Виходячи зі змісту ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, було б явно недоцільним.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суму коштів (хоч вона і не надто велика), якими заволодів обвинувачений, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, а також те, що ОСОБА_6 вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, що в своїй сукупності також не дає підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.

На думку колегії суддів, зазначене вище й слугувало підставою для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3-и роки 1-н місяць, що в свою чергу є мінімальним, а ніж встановлено в санкції ч.3 ст. 185 КК України, але є явно недостатніми для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, як про це апелює сторона захисту в інтересах обвинуваченого.

Наведені в апеляційній скарзі захисника обставини, були повністю враховані судом при призначені покарання за вказаний злочин, при цьому достатніх та переконливих доводів того, що такі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину апелянтом не наведено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням районного суду щодо призначеного ОСОБА_6 покарання та не вбачає підстав вважати призначене покарання останньому явно несправедливим через суворість.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначені в апеляційній скарзі обставини, які на думку сторони захисту пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є нічим іншим як даними, які характеризують особу обвинуваченого, і були повністю враховані судом при призначенні покарання. Вказані обставини, на думку колегії суддів, не можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання, й повторно враховані судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що районний суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, дотримався принципів достатності, розумності, справедливості та доцільності, врахував всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, а тому підстав для зміни вироку районного суду немає.

Вирок районного суду належним чином мотивовано та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено. За таких обставин, апеляційну скаргу сторони захисту необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3