Справа № 390/702/20
Провадження № 1-кп/390/134/21
УХВАЛА
"30" липня 2021 р. Колегія суддів Кіровоградського районного суду Кіровоградської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький кримінальне провадження №0000217 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, перебуває в незареєстрованому шлюбі, не маючого утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.07.2019 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, перебуває в незареєстрованому шлюбі, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 не маючого судимості,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, перебуває в незареєстрованому шлюбі, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_5 , раніше судимого:
- 24.04.2009 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 307, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 04.02.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.309 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 строком на 60 днів, обґрунтовуючи клопотання наявністю ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик їх переховування від суду, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 обвинувачуються в вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 офіційно не працевлаштовані, не мають постійного джерела доходів, а тому є підстави вважати, що, перебуваючи на волі, останні можуть вчинити нові умисні кримінальні правопорушення. Також зазначає, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможні незаконно впливати, прямо чи опосередковано, на інших обвинувачених - своїх співучасників, свідків та потерпілого. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.
Потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві зазначає, що просить проводити розгляд справи без його участі.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 заперечили щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, заявив усне клопотання, в якому просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід. Обґрунтовуючи своє клопотання захисник зазначив, що клопотання прокурора не містить належних і допустимих доказів про свідоме ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та його намагання незаконно впливати на інших учасників судового розгляду. На даний час досудове розслідування завершено і справа перебуває на стадії судового розгляду, отже відсутні ризик знищення чи приховування доказів. На даний час судом вже допитаний потерпілий, триває допит свідків, більшість яких допитана. До затримання обвинувачений ОСОБА_6 працював неофіційно, постійно проживав разом з бабусею ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про наявність у нього соціальних зв`язків. Крім того, ОСОБА_6 , за державною програмою підтримки дітей-сиріт перераховані грошові кошти для придбання житла в сумі 341434,00 грн, які мають бути використані протягом року, на підтвердження зазначеного надав суду довідку Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації № 11.05.2011 року. Наявність вищенаведених обставин на думку захисника свідчить, що відпала потреба у продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який він просить змінити на більш м`який запобіжний захід, а саме: на домашній арешт у певний період доби, виконання якого покласти на обвинуваченого за адресою його постійного проживання: АДРЕСА_2 .
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотань прокурора.
Заслухавши думку учасників судового провадження, щодо клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження, в межах заявленого клопотання, колегія суддів виходить з наступного.
Під час досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду строк дії запобіжного заходу продовжено до 09.08.2021.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , колегія суддів вважає доведеним існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, так як він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.309 КК України, а також ч.3 ст.187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк на від семи до дванадцяти років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Крім того, судом взято до уваги існування ризиків, передбачених п. 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що обвинувачений ОСОБА_9 не має стійких соціальних зв`язків, не працює, проживає у незареєстрованому шлюбі, не має утриманців. Також колегію суддів прийнято до уваги те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період відбування іспитового строку, що свідчить про його суспільну небезпеку.
Зазначені обставини свідчать про асоційованість обвинуваченого ОСОБА_9 , небажання стати на шлях виправлення, що становить підвищену небезпеку для суспільства та окремих осіб, а тому колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою на даній стадії процесу не забезпечить попередження ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, колегія суддів не визначає розмір застави обвинуваченому ОСОБА_9 .
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та клопотання його захисника, який просив змінити запобіжний захід на більш м`який, колегія суддів виходить з наступних міркувань.
Частиною 1 ст.12 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.
За ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому суд у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Разом із тим, за п.196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин, а за п.39 рішення у справі «Хайредінов проти України», існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект п.3 ст.5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк і тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання від вартою перестає бути обґрунтованим.
Згідно з п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», Суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але ЄСПЛ неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
Відповідно до п.37 рішення ЄСПЛ у справі «Волосюк проти України», подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою.
Наряду з наведеним, за п.21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», Суд встановлює, що п.3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Слід також зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України №14-рн/2003 від 08.07.2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.
Отже, виходячи з наведених принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, вимог КПК України, Конвенції та практики ЄСПЛ, судом при вирішенні питання щодо доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 приймається до уваги, що він має постійне місце реєстрації, а також проживання на території України, де він проживав разом з бабусею, його молодий вік, надання йому державної підтримки для придбання власного житла, як особі з особливим соціальним статусом, та необхідність її використання в обмежений строк.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на доводи сторін кримінального провадження, з урахуванням особи обвинуваченого, який має соціальні зв`язки, за відсутності поданих суду доказів наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а також доказів недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, тому колегія суддів не вбачає підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та п.2 ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор), але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5, ч.6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Зважаючи тяжкість злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 і обвинуваченому ОСОБА_6 слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою його фактичного проживання - АДРЕСА_2 , що на переконання колегії суддів, забезпечить його належну процесуальну поведінку та попередить існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Керуючись ст.177, 181, 183, 194, 331, 372, 376 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів з 10.00 год. 30 липня 2021 року по 10.00 год. 27 вересня 2021 року.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, на строк два місця з 10.00 год. 30 липня 2021 до 10.00 год. 30 вересня 2021 року.
Покласти на ОСОБА_6 на строк до 30.09.2021 наступні обов`язки:
1) не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
2) прибувати до суду за першою вимогою;
3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
4) повідомляти суд про зміну місця проживання;
5) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;
6) носити електронний засіб контролю;
7) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
8) надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за адресою: АДРЕСА_2 - з метою контролю за його поведінкою.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, в якому він проживає, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.
Контроль за виконанням ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків покласти на Кропивницьке районне управління поліції ГУНП в Кіровоградській області.
Строк дії ухвали визначити до 30.09.2021 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», а також до Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області, для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
В судовому засіданні оголосити перерву до 11.00 год. 27.08.2021 року.
В судове засідання викликати учасників судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена, в частині продовження строку тримання під вартою, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 30.07.2021.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3