Справа № 202/921/18
Провадження №1кп/202/70/2021
УХВАЛА

10 червня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у залі суду в м. Дніпро, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000267 від 13.02.2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,

за участі учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2019 із Дніпровського апеляційного суду в провадження судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000267 від 13.02.2018 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку із невідповідністю обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Обвинуваченою ОСОБА_3 було підтримане клопотання захисника.

Заслухавши думку прокурора, щодо клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, вивчивши обвинувальний акт з додатками до нього, суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.

Так, згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення. При цьому за змістом закону, фактичні обставини викладаються так, як їх встановив прокурор за результатами досудового розслідування і які, на думку останнього, містять значимі для формулювання обвинувачення факти, що підлягають доказуванню в межах даного провадження (ст. 91 КПК України).

Обвинувальний акт має відповідати таким вимогам: бути об`єктивним (мають бути викладені лише достовірно встановлені обставини кримінального правопорушення); визначеним (однозначним), а не альтернативним щодо кваліфікації кримінального правопорушення; юридично обґрунтованим, з посиланням на норми права.

Є очевидним те, що за межами фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими під час досудового розслідування, не може бути сформульоване обвинувачення, оскільки воно не може ґрунтуватися на припущеннях. У свою чергу, обвинувачення - твердження про вчинення певним суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, відтак формулювання обвинувачення повинно за результатами аналізу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, містити чіткий висновок про наявність в діянні такого суб`єкта всіх встановлених ознак юридичного складу конкретного кримінального правопорушення, яке передбачене законом про кримінальну відповідальність та у вчиненні якого обвинувачується вказаний суб`єкт.

Однак, як вбачається із обвинувального акта, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено, що ОСОБА_3 , 12 лютого 2018 року, о 22.30 годин, біля б. 14 по вул.. Б.Хмельницького у м. Дніпро, побачила раніше незнайому ОСОБА_6 та реалізуючи умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, вчиняючи злочин повторно, напала на потерпілу, заволодівши належним потерпілій мобільним телефоном.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, як зазначено у обвинувальному акті за ч.2 ст. 187 КК України, а саме напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений повторно.
В той час, диспозиція ч.2 статті 187 КК України, передбачає кваліфікуючи ознаки розбою, яквчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення - це точно встановлення відповідності вчиненого винним суспільно небезпечного діяння складу конкретного злочину, закріпленого у кримінальному законі. Як вбачається з обвинувального акту виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,є невизначеною щодо кваліфікації кримінального правопорушення, юридично не обґрунтованою, суперечливою, абстрактною та не конкретною, що є порушенням положень ст.291 КПК України.
Окрім того, у підготовчі судові засідання призначені на 16 січня 2020 року, 17 лютого 2020 року, 11 березня 2020 року, потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 не з`являлись, причин неявки не повідомляли, про час та дату судового засідання повідомлялись за адресою яка зазначена у обвинувальному акті, у зв`язку з неявкою потерпілих тривалий час у підготовчі судові засідання, судом було направлено судове доручення органу досудового розслідування встановити місцезнаходження потерпілих за адресою, вказаною в обвинувальному акті, з метою забезпечення їх явки в підготовче судове засідання, про що постановлено ухвалу 11 березня 2020 року, контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора ОСОБА_4 .
У подальшому, 27 квітня 2020 року, 19 травня 2020 року, 11 червня 2020 року, 03 липня 2020 року, 13 серпня 2020 року, 31 серпня 2020 року, 22 вересня 2020 року, 08 жовтня 2020 року, 29 жовтня 2020 року, 18 листопада 2020 року, 01 грудня 2020 року, 16 грудня 2020 року, 11 січня 2021 року, 16 січня 2021 року, 18 лютого 2021 року, 11 березня 2021 року, 22 березня 2021 року, 07 квітня 2021 року, 12 квітня 2021 року, 29 квітня 2021 року, 24 травня 2021 року, 10 червня 2021 року потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 не з`являлись, причин неявки не повідомляли.

Таким чином, протягом терміну понад рік ухвала суду не виконана, прокурор ОСОБА_4 не забезпечив контроль за виконанням ухвали суду від 11 березня 2020 року, не вжив заходів для забезпечення виконання ухвали суду.
Окрім того, судом встановлено, що відомості про місце проживання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , зазначені в обвинувальному акті, на теперішній час не відповідають дійсності.

Як слідує із рапорту співробітника поліції наданого в ході судового розгляду, на виконання ухвали суду від 11 березня 2020 року, у судове засідання, яке було призначено на 27 квітня 2020 року, останній інформує, що встановити місцезнаходження ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , не надалось можливим, було допитано сусідів будинку АДРЕСА_1 , але ніхто із сусідів пояснити місцезнаходження потерпілих не може. Проте, відповідні письмові пояснення сусідів суду надано не було.

Згідно рапорту співробітника поліції наданого у судове засідання, яке було призначено на 19 травня 2020 року, останній інформує, що встановити місцезнаходження ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , не надалось можливим, було опитано мешканців будинку АДРЕСА_1 , які повідомили, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ніколи не бачили, та про даних осіб не чули.
До вищезазначеного рапорту додано письмові пояснення ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
У судовому засіданні 10 червня 2021 року було долучено рапорт співробітника поліції, згідно якого останній інформує, що при здійсненні виходу за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що ОСОБА_7 , приблизно тиждень тому поїхала за межі міста, куди саме не відомо, а ОСОБА_6 встановити не надалось можливим, оскільки її ніхто не знає. Також до зазначеного рапорту додано письмові пояснення ОСОБА_10 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , згідно яких остання зазначає, що ОСОБА_7 поїхала з міста, а ОСОБА_6 їй не відома.
З даних, що випливають із рапортів співробітників поліції щодо місця знаходження потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , вбачається, що рапорти співробітників поліції складені у різний проміжок часу - суперечать один одному щодо дійсного місця знаходження потерпілих у кримінальному провадженні.
Суд звертає увагу, що на протязі понад річного терміну виконання ухали суду про доручення встановлення місцезнаходження потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ані ограном досудового розслідування, ані прокурором ОСОБА_4 не вжито будь яких інших заходів, окрім наданих суду рапортів працівників поліції, на встановлення дійсного місця проживання або перебування потерпілих.
Окрім того, суд звертає увагу, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду після скасування вироку суду першої інстанції, та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року зазначено, що в новому судовому розгляді суду необхідно шляхом повного дослідження доказів в ході судового розгляду перевірити усі фактичні обставини, що викладені у обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст. 187 КК України.
Таким чином, вирішити питання, які належить вирішити згідно до вимог діючого законодавства, зокрема, в тому числі, в підготовчому судовому засіданні, з участю потерпілих, які є учасниками судового провадження, тобто виконати вимоги, встановлені Кримінальним процесуальним Кодексом України в цій частині впродовж тривалого часу неможливо.
Відповідно до вимог ст.291 ч.2 п.3 КПК України обвинувальний акт повинен мати зокрема, анкетні відомості кожного потерпілого (зокрема, місце проживання, тощо).Під час підготовчого засідання встановлено, що вказане в обвинувальному акті місце проживання потерпілих, не відповідає дійсності, що фактично означає, що обвинувальний акт не містить даних, щодо реального місця проживання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , яке не відоме іншим учасникам судового засідання і суду.
Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Тобто вказане порушення, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, взагалі перешкоджають розгляду обвинувального акту по суті та унеможливлюють за результатами такого судового розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, з урахуванням порушення визначеної законом процедури судочинства, що унеможливлює ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення, суд вважає, що обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами підлягають поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам цього Кодексу.

Крім того, вказане порушення вимог діючого законодавства призводить до порушення загальних засад кримінального судочинства, передбачених ст.7 КПК України, зокрема, законності (ст.9 КПК України), оскільки неможливо виконати вимоги кримінального процесуального законодавства; змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у в доведені перед судом їх переконливості (ст..22 КПК України) оскільки потерпілі позбавлені такої можливості; та розумних строків (ст.28 КПК України) оскільки впродовж тривалого часу неможливо розглянути обвинувальний акт по суті та неможливо за результатами такого судового розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.
Таким чином, вказані вище обставини приводять суд до переконання про невідповідність обвинувального акту наведеним вимогам КПК України, а допущені при його складанні недоліки виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду, а тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу право на справедливий судовий розгляд справи, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.
Керуючись ст.ст. 291, ч.3 п.3 ст. 314, 315, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку із невідповідністю його вимогам ст. 291 КПК України, - задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000267 від 13.02.2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, - повернути прокурору Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, в термін, визначений п.2 ч.2 ст. 395 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуюча ОСОБА_1