КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1716/2021 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрите, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 0000179 щодо ОСОБА_8 закрите.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_8 у квітні 2010 року вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, з дня його вчинення пройшло більше п`яти років, що є підставою для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Також зазначив, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 у розшуку не перебував, відомостей про те, що перебіг давності переривався, судом не встановлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції як незаконну скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що досудове розслідування проведено однобічно та неповно, а судом першої інстанції не досліджено всі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, внаслідок чого прийнято необґрунтоване рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.
На переконання апелянта, ОСОБА_8 вчинив більш тяжкий злочин, а кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, не відповідає фактичним обставинам вчиненого, як і висновки судово-медичної експертизи не відповідають дійсності.
Також апелянт стверджує, що одразу після події він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього злочину і вказав особу, яка вчинила щодо нього злочин, - ОСОБА_8 .
Однак, після допиту його як потерпілого та ОСОБА_8 (навесні 2010 року) протягом тривалого часу (понад 8 років) орган досудового розслідування не міг встановити особу, яка вчинила злочин, у зв`язку із чим неодноразово зупинялося досудове розслідування, що призвело до невиправданого затягування строків досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі; прокурора, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності зач. 1 ст. 122 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року клопотання прокурора задоволено; ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; кримінальне провадження № 0000179 щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито.

Постановою Верховного Суду від 29.01.2020 касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , якою рішення суду першої інстанції залишено без зміни, скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Своє рішення суд касаційної інстанції мотивував тим, що суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 49 КК України, на існуванні яких наполягає потерпілий; а судом апеляційної інстанції не надано оцінки доводам апеляційної скарги потерпілого у цій частині.

Зі змісту клопотання прокурора убачається, що обставини, пов`язані з кримінальними правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 122 КК України, мали місце 3 квітня 2010 року.
Однак, повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення вручено підозрюваному ОСОБА_8 лише 06 липня 2018 року, тобто через 8 років після вчинення злочину щодо потерпілого ОСОБА_9 , попри те, що особа підозрюваного ОСОБА_8 була відома потерпілому ОСОБА_9 ,та про що він одразу вказав у заяві про вчинення щодо нього злочину та у подальшому неодноразово повідомляв правоохоронним органам.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, належним чином не перевірив наявності обставин, передбачених ч. 3 ст. 49 КК України, на існуванні яких наполягав потерпілий, а прокурор у клопотання не навів беззаперечних доказів, що положення ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України дотримані.

На виконання вказівок суду касаційної інстанції щодо перевірки доводів потерпілого у частині дотримання положень ч. 2,3 ст. 49 КК України суд апеляційної інстанції зобов`язав прокурора надати матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України.
Однак прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції надав лише 2-й том матеріалів кримінального провадження, тобто надав матеріали кримінального провадження не у повному обсязі.
Наведені обставини унеможливлюють перевірку судом апеляційної інстанції доводів потерпілого щодо дотримання у повній мірі положення ст. 49 КК України, яка регламентує мови та підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
З огляду на невиправдану надмірну тривалість досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а у подальшому закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, та на позицію потерпілого - сторони кримінального провадження з боку обвинувачення, наділеного процесуальними правами, який категорично не погоджується із кваліфікацією дій підозрюваного за ч. 1 ст. 122 КК України та з підставами неодноразового зупинення досудового розслідування, яке вважає однобічним та неповним, проведеним з порушенням вимог КПК України, за умови відсутності у матеріалах кримінального провадження (наданих не в повному обсязі) беззаперечних доказів на спростування доводів апеляційної скарги потерпілого, колегія суддів дійшла висновку про наявність таких істотних порушень КПК України, що унеможливлюють прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Колегія суддів апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги потерпілого, дійшла висновку, що суд першої інстанції у порушення вимог чинного Законодавства прийняв рішення про задоволення клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а тому апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню, ухвала суду як незаконна скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України з ухваленням апеляційним судом нової ухвали, якою у задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності зач. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності слід відмовити, а кримінальне провадження - повернути прокурору для проведення досудового розслідування у загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року, якою ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 0000179 щодо ОСОБА_8 закрите, скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, залишити без задоволення, а кримінальне провадження повернути прокурору для проведення досудового розслідування у загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ______________ ______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4