Справа № 357/8809/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2021 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження за № 0000258 від 31.07.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церва, Київської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, який є учасником бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 30.07.2020 приблизно о 08.55 год. ОСОБА_3 перебуваючи в магазині «Ярок» за адресою: АДРЕСА_2 , побачивши в приміщенні магазину на дерев`яному столику поруч з морозильними камерами належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Meizu» моделі «M5S» сірого кольору вартістю 1600,00 гривень, вирішив ним таємно заволодіти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 , умисно, таємно від оточуючих з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу нахилився до вказаного дерев`яного столику та лівою рукою вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Meizu» моделі «M5S» сірого кольору вартістю 1600,00 гривень, який належав ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1600,00 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України. На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив наступне.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину не визнав у повному обсязі та показав, що він крадіжку не вчиняв за обставинами викладених в обвинувальному акті, указавши, що 30.07.2020 приблизно о 09.00 год. забрав у напарника транспортний засіб, на якому працює водієм у таксі в режимі з 09.00 год. ранку до 09.00 год. ранку наступного дня, зайшов до продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , де замовив собі каву та енергетик. Перебуваючи в зазначеному магазині на дерев`яному маленькому стільці, який стояв біля холодильної камери з морозивом, побачив мобільний телефон, який за зовнішнім виглядом співпадав з його робочим мобільним телефоном марки «Huawei», який йому разом з транспортним засобом передав напарник. Так вирішивши, що його робочий, мобільний телефон випав у нього з сумки, ОСОБА_3 присів та підняв вказаний мобільний телефон, який взяв з собою та оплативши замовлений товар, вийшов з магазину. В обід ОСОБА_3 вказаний мобільний телефон вимкнув, оскільки не зміг його розблокувати, щоб повернути власнику, у зв`язку з тим, що лише в автомобілі ним було з`ясовано, що це не його робочий мобільний телефон. Після чого ОСОБА_3 вирішив залишити вказаний мобільний телефон у себе, щоб до нього зміг звернутися власник мобільного телефону, якому він збирався його повернути. При цьому ОСОБА_3 жодній людині про свою знахідку не казав, до поліції не звертався та в продуктовий магазин не повернувся, щоб з`ясувати кому може належати мобільний телефон та залишити його в магазині, а також більш вказаний мобільний телефон так і не включив для прийняття дзвінків можливо власника вказаного мобільного телефону.

Обвинувачений ОСОБА_3 до 09.00 год. 31.07.2020 працював у службі таксі, після чого відпочивав та 01.08.2020 зранку до нього до дому приїхали працівники поліції, які запитали у нього, де мобільний телефон, який він знайшов в магазині «Ярок», на зазначену вимогу ОСОБА_3 віддав знайдений мобільний телефон.

Крім цього на відповіді учасників кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що йому на мобільний телефон 30.07.2020, зателефонував ОСОБА_8 , син потерпілого та запропонував зустрітися, але з яких підстав та для чого не пояснив, у зв`язку з тим, що обвинувачений перебував на роботі та забирав свою дружину з її роботи, обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від зустрічі з сином потерпілого ОСОБА_7 .

Також в судовому засіданні при отриманні відповідей на запитання учасників кримінального провадження з`ясовано, що у обвинуваченого ОСОБА_3 є у власності гарний, дорогий свій мобільний телефон, також хороший телефон має і його дружина, тому мети на таємне викрадання вказаного старого мобільного телефону у нього не було, але в судовому засіданні було з`ясовано, що останній має грошові зобов`язання по яким також має грошові прострочення щодо їх належного виконання.

У той же час, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України у судовому засіданні, документів, висновків експертів та показаннями потерпілого та свідка, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судом встановлено наступне.

Суд указані покази обвинуваченого сприймає, як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.
Так, будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_7 показав, що на прохання рідної сестри у якій є продуктовий магазин« ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , яка уїхала на відпочинок, але попросила щоб дружина ОСОБА_9 попрацювала в зазначеному магазині продавцем. Так, в кінці липня 2020 року, точної дати потерпілий не зміг згадати, у зв`язку зі спливом тривалого часу, приблизно о 08.40 год. привіз дружину до вказаного магазину, де ОСОБА_9 його відкрила та пройшла в нього, а потерпілий поїхав по своїм справа. При цьому ОСОБА_9 з собою взяла один з мобільних телефонів свого чоловіка, оскільки свій залила водою. Приблизно через 30 хвилин потерпілому зателефонувала дружина ОСОБА_9 з мобільного телефона племінника та повідомила, що не може знайти в магазині мобільний телефон та попросила зателефонувати його на мобільний телефон, на що потерпілий ОСОБА_7 став набирати номер мобільного телефону своєї дружини, але о 09.15 год. телефон був вимкнутий та зв`язку з ним не було. Оскільки в магазині були встановлені відеокамери потерпілий ОСОБА_7 зателефонував сестрі, дізнався мобільний телефон людини, у якій є доступ до серверу, де зберігаються відеофайли. Після чого на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_7 надійшли відеофайли, з зафіксованим відео, як сусід ОСОБА_3 викрав мобільний телефон потерпілого, з маленького стільчика, який стояв біля холодильної камери в магазині, коли ОСОБА_9 готувала на замовлення ОСОБА_3 каву. Отримавши зазначені відеофайли потерпілий та його син, який також під`їхали зразу до магазину, впізнавши сусіда ОСОБА_3 зателефонували останньому та сказали, що йому треба повернути мобільний телефон, але останній від зустрічі відмовився та мобільний телефон не повернув. Після чого потерпілий звернувся з відповідною заявою до поліції. Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_7 не має оскільки мобільний телефон йому повернули в поліції, але просив притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності відповідно до кримінального Закону.
Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показання, свідок ОСОБА_9 показала, що обвинувачений ОСОБА_3 був сусідом її свекрухи, остання до вчиненої крадіжки ОСОБА_3 не бачила та не була знайома. 30.07.2020 приблизно о 08.30 год. на прохання рідної сестри її чоловіка ОСОБА_7 , свідок вийшла на зміну в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , на посаду продавця, оскільки сестра чоловіка ОСОБА_10 поїхала на відпочинок та попросила допомоги з її магазином. Так, приїхавши до магазину, відкрила його та приблизно о 08.55 год. оскільки було жарко та двері магазину були відкрити, до нього першим покупцем увійшов, як потім стало відомо ОСОБА_3 , який замовив каву та енергетичний напій. Оскільки автомат по виготовленню кави знаходився в магазині на протилежному боці від каси, ОСОБА_9 вийшла з під прилавка та попрямувала до кава машини по дорозі поклала мобільний телефон свого чоловіка ОСОБА_7 , який взяла з собою, оскільки свій залила водою та поклала його на холодильну камеру з морозивом, а сама попрямувала готувати каву єдиному та першому покупцю магазина. Після того, як свідок ОСОБА_9 розрахувала єдиного покупця магазину ОСОБА_3 , який був 30.07.2020 зранку, стала шукати свій мобільний телефон, але не змогла його відшукувати, навіть двигала холодильні камери, оскільки у останніх поверхня має покату форму, ОСОБА_9 здогадалась, що мобільний телефон міг впасти на маленький стілець, який стояв біля холодильників, однак не знайшовши мобільний телефон вийшла з магазину та побачивши племінника, попросила у нього телефон та зателефонувала чоловіку, якому повідомила, що не може знайти свій мобільний телефон, який став телефонувати, але мобільний телефон був вже вимкнутим. Після чого до магазину приїхали чоловік та син, які зв`язалися з людиною, який мав доступ до відеофайлів камер, які встановлені в магазині та надіслав на мобільні телефони відеофайли, з яких стало відомо, що мобільний телефон був викрадений ОСОБА_3 , якого впізнали син та чоловік, після чого викликали поліцію.

Також з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, судовим розглядом встановлено наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, внесені 31.07.2020 о 18.17 год. за № 0000258 на підставі письмової заяви ОСОБА_7 про крадіжку його мобільного телефону марки «Meizu» моделі «M5S» сірого кольору.
Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже судом встановлено, що досудове розслідування за заявою ОСОБА_7 розпочато 31.07.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України, визначені дізнавачі підрозділу дізнання Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також зазначений прокурор, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_5 .
Крім цього при направленні до суду обвинувального акту і реєстрів матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_3 прокурором на підтвердження своїх повноважень щодо складання зазначеного обвинувального акту надана постанова від 03.08.2020 заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_13 про призначення прокурора у кримінальному провадженні № 0000382 від 31.07.2020, а саме прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_14 .
Отже, зауваження захисника щодо не підписаної постанови в матеріалах кримінального провадження, які зберігалися у прокурора при ознайомленні судом не приймається до уваги, оскільки в справі залишилась копія зазначеної постанови.
Згідно з заяви про вчинення кримінального проступку від 30.07.2020 потерпілий ОСОБА_7 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, де останній вказав, що 30.07.2020 приблизно о 08.50 год. ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні магазину «Ярок» по вул. Гризодубової, 7-А в м. Біла Церква, Київської області вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Meizu» моделі «M5S».
Таким чином з зазначеної заяви вбачається, що факт вчинення таємного викрадання мобільного телефону марки «Meizu» моделі «M5S» у приміщенні магазину «Ярок» по вул. Гризодубової, 7-Ав м. Біла Церква, Київської області, який належить ОСОБА_7 , виявлений останнім 30.07.2020.
З протоколу огляду місяця події з фототаблицею, складеного 30.07.2020 з 17.20 год. по 17.25 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_15 у присутності понятих у приміщенні магазину «Ярок» по вул. Гризодубової, 7-А в м. Біла Церква, Київської області, де зафіксовано розташування холодильників, полиць з товарами харчування та алкогольних напоїв, тобто під час зазначеного огляду на холодильнику із морозивом відсутній будь-який мобільний телефон та інші предмети. Зазначене було зафіксована фотокамерою та роздрукована у фототаблиці, під час огляду місця події нічого вилучено не було.
Тобто зазначений доказ підтверджує факт відсутності станом на 30.07.2020 мобільного телефону марки «Meizu» моделі «M5S» у приміщенні магазину «Ярок» по вул. Гризодубової, 7-Ав м. Біла Церква, Київської області, який належав ОСОБА_7 , тобто зазначеним протоколом огляду місця події від 30.07.2020, встановлено місце вчинення злочину.
Відповідно до протоколу отримання речей від 01.08.2020, складеного виконуючим обов`язки дізнавача Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 в період часу з 10.00 год. по 10.10 год. слідує, що від ОСОБА_3 отримано мобільний телефон марки «Meizu» моделі «M5S», з imei 1- НОМЕР_1 та imei 2 НОМЕР_2 .

Вказаним доказом зафіксований факт видачі обвинуваченим ОСОБА_3 викраденого чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Meizu» моделі «M5S», який належав потерпілому ОСОБА_7 .

З протоколу огляду предмета від 01.08.2020 з фототаблицею, складеного виконуючим обов`язки дізнавача Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 в період часу з 11.00 год. по 11.20 год. слідує, що предметом огляду є мобільний телефон марки «Meizu» моделі «M5S» сірого кольору, з imei 1- НОМЕР_1 та imei 2 НОМЕР_2 . До протоколу додані роздруковані фотознімки мобільного телефону.
Наявна ж у справі постанова від 01.08.2020 про визнання вказаного мобільного телефону речовим доказом підтверджує факт набуття ним відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.
З протоколу отримання речей від 02.08.2020 вбачається, що від ОСОБА_10 отримано CD-диск з відеозаписом з камери спостереження, розташованої у приміщенні магазину «Ярок» по вул. Гризодубової, 7-А в м. Біла Церква, Київської області.
Відповідно до протоколу огляду предметів від 02.08.2020 з фототаблицею, складеного виконуючим обов`язки дізнавача Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 у період часу з 12.10 год. по 12.30 год. слідує, що був оглянутий CD-диск, на якому збережено відеозапис з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вул. Гризодубової, 7-А в м. Біла Церква, Київської області за 30.07.2020. На вказаному відеозаписі зафіксовано, як 30.07.2020 у період часу з 07:55:16 год. по 07:55:22, особа зовні схожа на обвинуваченого ОСОБА_3 пройшла до приміщення вказаного магазину, де перебуваючи не тривалий час біля холодильника з морозивом, нахилився до стільця, де знаходився невеликий предмет схожий на мобільний телефон, взявши його вийшов з вказаного приміщення.
До протоколу додані роздруковані фотознімки з приміщення магазину «Ярок» за 30.07.2020, де зафіксований факт руху обвинуваченого по вказаному приміщенню та заволодінням предметом схожим на мобільний телефон.
Наявна ж у справі постанова від 02.08.2020 про визнання CD-диску речовим доказом підтверджує факт набуття відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.
Зазначений CD - диск переглянутий в судовому засіданні. З переглянутого CD диску встановлено, що на диску наявно три файлу, при відтворенні вказаних фалів вбачається, що з камери, яка розташована в приміщенні магазину записано, що о 07.55.16 год. 30.07.2020 (час по відео) видно, як жінка перебуває біля кави машини, а один чоловік присів біля холодильних камер.
Після чого о 07.55.22 (час на відео) чоловік піднявся та з камери, яка встановлена на зовні будівлі магазину вийшов з кавою в руках.
Відповідно до даних відеозапису з камер відеоспостереження магазину «Ярок» по вул. Гризодубової, 7-А в м. Біла Церква, Київської області, який, як речовий доказ, був досліджений судом у порядку статей 357, 359 КПК України установлено, що у вказаному магазині перебував обвинувачений.
Відображений на відео алгоритм дій (переміщення, присідання та придбання товару) прямо кореспондується з обставинами визнаними судом доведеними.
Враховуючи, що в силу ст. 93 КПК України сторони наділені правом на збирання та надання доказів, отже вказані відеозаписи, на підставі яких установлювалися фактичні дані під час відображених слідчих дій указані у наведеному протоколі перегляду цифрових записів, були переглянуті судом в ході судового розгляду, у порядку ст. 359 КПК України, та за наслідками таких переглядів істотних суттєвих невідповідностей з самим протоколом не встановлено.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в постанова від 24.10.2018 в справі № 733/249/16-к указав, що після огляду предмет визнається речовим доказом і долучається до кримінальної справи мотивованою постановою (ухвалою), яким завершується формування даного виду доказу. Цією постановою створюється особливий правовий режим поводження з предметом в кримінальній справі.

Джерелом фактичних даних (відомостей) стосовно речових доказів виступає протокол огляду предмета.

У цій ситуації, джерело фактичних даних, прямо доводить собою, обставини, які у розумінні ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в цій справі, щодо дати, часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення.

Сам відеозапис був наданий власником магазина « ІНФОРМАЦІЯ_3 » добровільно. Отже ст. 93 того ж Кодексу передбачає, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином враховуючи, що слідчим 02.08.2020 добровільно від власника магазина отриманий CD-диск з відеофайлами з відеокамер спостережень, установлених у магазині «Ярок» про що був складений відповідний протокол отримання речей дає підстави суду зробити висновок, що вказаний доказ отриманий у передбачений КПК України спосіб.

Зауважень захисника стосовно того, що зазначені обставини, які знайшли своє підтвердження на СD диску повинен знімати спеціаліст не приймає до уваги, оскільки наявний у справі CD диск з відеозаписом обставин події з камер відеоспостереження був добровільно наданий на запит слідчого, а отже необхідності звертатися з відповідним клопотанням до слідчого судді для отримання копії цього запису в останнього не було, аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 по справі № 751/6069/19.
Так, аналізуючи викладену правову позицію Верховного Суду у вищевказаної постанові від 10.09.2020 вбачається, що проаналізувавши ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ВС відзначає, що у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. При цьому матеріальний носій це лише спосіб зберігання інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Особливістю електронного документа є відсутність «жорсткої» прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнитися один від одного тільки часом та датою створення.
Отже, долучений слідчим до матеріалів провадження як речовий доказ CD диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у вигляді файлів.
Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом (відображенням) електронного документа, тому суд приймає до уваги досліджений в судовому засіданні CD диск, наданий ОСОБА_10 .

Крім цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновок експерту, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2601 від 10.08.2020 встановлена ринкова вартість мобільного телефону марки «Meizu» моделі «M5S», який був придбаний у 2018 році, станом на 30.07.2020 з урахуванням зносу складає 1600,00 гривень.
Зауваження сторони захисту, що останні при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, з яких був зазначений висновок без підпису експерта не заслуговують на увагу, оскільки суд досліджуючи вказаний висновок, встановив наявність підписів експерта, де останній попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку та відмову експерта від надання висновку.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 356 від 26.08.2020 встановлено, що ОСОБА_3 , станом на 30.07.2020 на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності.
ОСОБА_3 , 30.07.2020, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
У ОСОБА_3 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено.
ОСОБА_3 на даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
З урахування психічного стану ОСОБА_3 з ним можуть проводитись слідчі дії та він може брати участь у судовому засіданні.
Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.
Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.
В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Аналіз норми статті 185 КК України свідчить про відповідальність за таємне викрадення чужого майна.

Таємним вважається викрадення, коли воно вчинюється за відсутності особи, у власності чи під охороною якої знаходилося майно, що викрадається.

З аналізу норми статті 185 КК України вбачається, що крадіжка визнається закінченим злочином з моменту протиправного вилучення майна, коли винна особа отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним (заховати, передати іншим особам, вжити за призначенням тощо).

Визначення того, чи мала особа можливість розпорядитися чи користуватися викраденим майном, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру майна, місця, з якого воно було вилучено, та інших обставин, які дають змогу констатувати факт розпорядження, користування майном на власний розсуд.

Отже, позиція обвинуваченого ОСОБА_3 , яка останнім була висловлена під час судового розгляду щодо знахідки мобільного телефону марки «Meizu», який був схожим на його робочий мобільний телефон, у зв`язку з чим останнім вказаний телефон був піднятий з дерев`яного стільця біля холодильних камер у магазині «Ярок» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гризодубова, буд. 7-А є не логічними та не послідовними, а також спростовуються показами свідка та потерпілого по справі, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджують умисел ОСОБА_3 на таємне викрадання чужого майна. Оскільки залишаючи у себе мобільний телефон 30.07.2020 після того, як заступив на роботу та розпочав працювати водієм у службі таксі, останній мав можливість зразу ж переконатися, в тому що повідомлення про виклики з зазначенням адрес клієнтів, обвинуваченому приходять на інший, його робочий мобільний телефон та останній мав можливість невідкладно повернутися до магазину «Ярок», де передати знайдений ним мобільний телефон продавцю вказаного магазину, а ні вимикати взагалі зазначений мобільний телефон, щоб власник майна при з`ясуванні того, що втратив телефон не зміг зателефонувати на нього та не вчинити таким чином спроб для його повернення.

Таким чином суд приймає до уваги покази потерпілого та свідка про те, що приблизно о 09.15 год. 30.07.2020 мобільний телефон вже був вимкнутий та зв`язка з ним не було, що також ставить під сумнів позицію обвинуваченого про те, що він хотів знайти власника мобільного телефону, в зв`язку з чим обвинувачений так і не зміг пояснити суду з яких причин, останній вимкнув вказаний мобільний телефон. Отже суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_3 .

Надані показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні не підтверджуються жодним доказом по справі, невизнання обвинуваченим вини в інкримінованому кримінальному проступку суд розцінює, як обрану лінію захисту обвинуваченого, яка спрямована на уникнення останнім кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту надано не було. При цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Крім цього суд приймає до уваги посилання прокурора в судових дебатах на правову позицію, викладену Верховним Судом касаційного кримінального суду у своїй постанові від 23.06.2020 у справі № 128/984/17 щодо ознаки знахідки, яка має відмінні ознаки від крадіжки, а саме знахідкою вважається майно, якщо а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.
Таким чином установлені у даному кримінальному провадженні обставини свідчать про знаходження мобільного телефону у відомому місці потерпілому та свідку, який користувався на час крадіжки ним, можливу обізнаність ОСОБА_3 про те хто є власником майна (мобільного телефону), а показання останнього про те що він вирішив, що вказаний телефон у нього випав із сумки, оскільки був схожим на його робочий мобільний телефон, свідчить про те, що ОСОБА_3 не намагався встановити, кому належить вказаний мобільний телефон марки «Meizu», хоча в своїх показах зазначав, що його робочий мобільний телефон був марки «Huawei», оскільки вимкнув взагалі вказаний мобільний телефон після того, як заволодів ним. В судовому засіданні з відеозапису камер відеоспостережень магазину «Ярок» вбачається, що мобільний телефон на холодильну камеру поклала свідок, який потім впав і через незначний проміжок час до цього місця підійшов ОСОБА_3 , який був єдиним покупцем на той час у магазині та підняв його.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; також взято до уваги судом дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також має постійне місце проживання, яке співпадає з його місцем реєстрації, тобто має міцні соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований, але має статус учасника бойових дій, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, але отримує амбулаторну психіатричну допомогу з приводу гострого поліморфного психотичного розладу, депресивно-параноїдного синдрому.

Крім цього суд враховує, що пом`якшуючі обставини чи їх сукупність мають перебувати в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину (кримінального проступку), роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину (кримінального проступку), її поведінкою під час скоєння злочину (кримінального поступку) та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину (кримінального проступку) та/або небезпечність винуватця.

Отже, судом не встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, оскільки факт повернення викраденого майна потерпілому, суд не враховує, як добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що викрадене майно повернуто потерпілому після того, як були внесені відомості в ЄРДР, тобто після втручання правоохоронних органів, що не може бути враховане, як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Крім цього, судом врахована поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 , яка як і під час досудового розслідування так і під час судового розгляду не свідчила про наявність каяття за вчинений проступок, перед потерпілим за весь час перебування під слідством обвинувачений так і не вибачився. Таким чином ставлення ОСОБА_3 до вчиненого ним кримінального проступку, дає підстави вважати, що обвинувачений не визнавши вину, не давши правдиві покази, не жалкує про вчинений проступок, не критикує тобто негативно не оцінює вчинене кримінальне правопорушення, а також поведінка обвинуваченого свідчить про не бажання виправити ситуацію, і як наслідок у судових дебатах та під час останнього слова не демонстрував готовність понести заслужене покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує позицію прокурора, який вважав за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту тобто з ізоляцією останнього від суспільства, а також позицію захисника та обвинуваченого, які просили суд прийняти законне рішення, врахувати, що обвинувачений є молодою особою та визнати той факт, що останній сплутав знайдений телефон потерпілого зі своїм робочим мобільним телефоном.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень є покарання у виді арешту у межах встановлених у санкції частини 1 статті 185 КК України.
Так, суд приходить до висновку про неможливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді арешту є достатньою для виправлення обвинуваченоїгота попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на три місяця.

Після набрання вироком законної сили доручити Білоцерківському районному Управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Київській області затримати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та направити для відбування покарання.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон марки «Meizu» моделі «M5S», переданий потерпілому ОСОБА_7 на відповідальне зберігання, після набрання вироком законної сили, залишити у останнього, як у власника майна.

Диск з відеозаписом від 30.07.2020 з камер відеоспостереження з фасаду та приміщення магазину «Ярок» по вул. Гризодубової, 7-А в м. Біла Церква, Київської області, зберігати у судовому проваджені.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1