Провадження № 1-кс/554/2873/2021
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В., при секретарі Плаксюк І.Ю., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва Харківської обласної прокуратури Прокопенка Антона Сергійовича, у кримінальному провадженні № 0000360 від 22.07.2020 за ч. 2 ст.364 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 396 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт майна, у якому прохав накласти арешт на речі, вилучені 05.02.2021 в ході обшуку приміщення кабінету оперуповноваженого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 , розташованого на другому поверсі адміністративної будівлі Відділу поліції № 2 (Холодногірський) ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Малиновського, б. 1: мобільний телефон Sony Ericson IMEI НОМЕР_1 ; Sim-карту оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_2 з кодом на тильному боці « НОМЕР_3 ».

В судове засідання прокурор не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі власника.

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя проводить судовий розгляд даного клопотання у відсутність учасників процесу.

Встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження № 0000360 від 22.07.2020 за ч. 2 ст.364 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 396 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів першого відділу процесуального керівництва Харківської обласної прокуратури.

05.02.2021 в ході проведення обшуку приміщення кабінету оперуповноваженого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 , розташованого на другому поверсі адміністративної будівлі Відділу поліції № 2 (Холодногірський) ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Малиновського, б.1, виявлено та вилучено: мобільний телефон Sony Ericson IMEI НОМЕР_1 ; Sim-карту оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_2 з кодом на тильному боці « НОМЕР_3 ».

Зазначені речі визнані речовими доказами. Власником вказаного майна є ОСОБА_1 .

Таким чином, вищевказане вилучене майно само по собі та/або в сукупності з іншими доказами у вказаному кримінальному провадженні може свідчити про протиправні дії службових осіб Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області правонаступника Відділу поліції № 2 (Холодногірський) ВП ГУНП в Харківській області, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК України.

Також, на теперішній час у сторони обвинувачення наявна необхідність проведення ряду експертних досліджень та інших процесуальних дій з вилученим майном. З метою фіксації слідів злочину за вилученими вищевказаними під час обшуку речами, встановлення їх походження, достовірності та наявності на них інших слідів, необхідно провести відповідні судові експертизи.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Суд бере до уваги те, що існує наявність розумних підозр вважати, що вилучені матеріальні об`єкти є доказом злочину у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, оскільки могли зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть слугувати доказом обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, у слідчого судді є достатні підстави вважати, що за допомогою мобільного телефону здійснювалося спілкування з особами, що причетні до даного кримінального правопорушення. У зв`язку з цим, суд вважає, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію про обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Слідчий суддя вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на вказане майно суспільний інтерес переважає приватні інтереси власника майна. Вказане втручання у приватне життя даної особи здійснюється на підставі кримінального процесуального кодексу та переслідує легітимну мету.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речі, вилучені 05.02.2021 в ході обшуку приміщення кабінету оперуповноваженого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 , розташованого на другому поверсі адміністративної будівлі Відділу поліції № 2 (Холодногірський) ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Малиновського, б. 1: мобільний телефон Sony Ericson IMEI НОМЕР_1 ; Sim-карту оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_2 з кодом на тильному боці « НОМЕР_3 ».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Власники майна, котрі були відсутні у судовому засіданні мають право подати клопотання про скасування арешту майна до суду першої інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання.

Слідчий суддя Л.В.Гольник