Справа № 572/274/21
Провадження № 1-кп/572/238/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000306 за обвинувальним актом Рівненської обласної прокуратури щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Цепцевичі, Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 16 жовтня 2020 року, приблизно о 09 год. 30 хв., у світлу пору доби, знаходячись на території, житлової зони, поблизу буд. АДРЕСА_2 , в порушення вимог підпункту ґ) пункту 2.1, підпункту 6 пункту 2.3, пункту 10.1, пункту 10.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), не маючи поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи автомобілем RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до початку руху маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_5 , яка знаходилась на проїзній частині позаду автомобіля, проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод абс небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху за допомогою до інших осіб не звернувся, керуючи автомобілем RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 розпочав рух заднім ходом та задньою частиною автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 ,., отримала тілесні ушкодження від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в КНП «Сарненська ЦРЛ».

Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 10.1 та пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, який вимагає від водія перед початком руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху та для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб, знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, ствердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, в час, спосіб та при зазначених в обвинувальному акті обставинах, докази, здобуті на досудовому слідстві, визнає повністю, не оспорюючи їх, у вчиненому щиро розкаюється, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, враховуючи викладене вище, суд, допитавши, обвинуваченого, які дали послідовні та узгоджені з обвинувальним актом показання, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з вищенаведеного, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, показання обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу ОСОБА_3 .

Згідно ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення віднесено до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, скарг на останнього не надходило, у лікарів нарколога чи психіатра на обліках не перебуває, раніше не судимий. В судовому засіданні просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі або зменшити строк відбуття покарання, вину визнав повністю, запевнив суд у недопущенні подібних випадків в майбутньому, заходи з поховання потерпілої здійснив за власний рахунок.

Як обставини, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Також судом враховується поведінка обвинуваченого після вчинення наїзду, а саме надання першої медичної допомоги в межах власних можливостей і негайний виклик швидкої медичної допомоги на місце події, а також власну ініціативу обвинуваченого щодо оплати витрат на поховання.

При призначенні виду та міри покарання суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, ближче до середньої межі санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого злочину в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.286КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожньогоруху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки та доходить висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на певний строк, адже таке покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим злочинів у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню, як учасника дорожнього руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21.10.2020 року.

На стадії досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, відповідних клопотань в судовому засіданні не заявлено,

Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати покласти на ОСОБА_3 .

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки з випробуванням та покласти відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Речові докази:

- скасувати арешт накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21.10.2020 на автомобіль RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 та повернути даний транспортний засіб фактичному власнику ОСОБА_3 ;

- скасувати арешт накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21.10.2020р., речові докази марлеві тампони, зразки волосся, жіночі черевики та одяг знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 10494 (десять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн. 74 коп.

На вирок може бути подана апеляція до Рівнен¬ського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівнен¬ської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя