Справа № 643/2768/21
Провадження № 1-кс/643/890/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000414 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого у великих розмірах,-

встановив :

Московським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000414 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого у великих розмірах.

В ході досудового розслідування встановлено, що Слідчим відділом Харківського РУП №2 в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000414 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто шахрайство, вчинене у великих розмірах.

Так, у повідомленні про злочин вказано, що на примусовому виконанні у Московському ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Міністерства юстиції України перебувають:

-виконавче провадження №25928404 з примусового виконання ухвали від 23.02.2011 №2-2215, виданої Дзержинським районним судом м. Харкова, про накладення арешту в межах суми заборгованості (143 266,89 грн.) на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 . Стягувач ПАТ КБ «Приват Банк»;

-виконавче провадження №40733094 з примусового виконання виконавчого листа від 09.09.2013 №202/19305/13-ц, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в сумі 317 449,58 грн.

У ході аналізу відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлені наступні обставини.

На підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №25928404 від 15.04.2011, виданої Московським ВДВС ХМУЮ, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 11082253, зареєстроване 15.04.2011 о 16:49 Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 40733094 від 21.01.2014, виданої Московським ВДВС ХМУЮ, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено обтяження під №4352568 (спеціальний розділ). Дата та час державної реєстрації: 22.01.2014 о 12:24 год.

У ході подальшого аналізу відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлені наступні обставини:

1)обтяження №11082253 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна припинено 23.12.2020 о 16:18 год. державним реєстратором ОСОБА_5 (Роздолівська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області), без зазначення підстав для припинення обтяження та без перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

2)обтяження №4352568 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинено 23.12.2020 о 16:10 державним реєстратором ОСОБА_5 (Роздолівська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області).

У заяві про державну реєстрацію припинення обтяження державний реєстратор ОСОБА_5 зазначила заявника - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на підставі наданої ним ухвали Київського апеляційного суду по справі №369/8131/20 від 27.10.2020 зняла обтяження.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, мається лише одна справа за №369/8131/20. Ухвала у вказаній справі винесена слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області 26.08.2020 за результатами розгляду клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001103 від 25.03.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України. У резолютивній частині вказаної ухвали вказано про задоволення клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні. Отже, вказана ухвала суду ніякого відношення до зняття арешту майна не має, що дає підстави для висновку про те, що державному реєстратору ОСОБА_5 надана підроблена ухвала суду з метою зняття накладених арештів.

Відповідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 04.02.2003 власниками квартири АДРЕСА_2 були ОСОБА_4 ( частка) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( частка).

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а 24.12.2020 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-750, виданого П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою (колишня Одинадцята Харківська ДНК) право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У цей же день, 24.12.2020, вказана квартира відчужена ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за договором купівлі-продажу (рестровий №1195), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 . На підставі згаданого договору купівлі-продажу за покупцем проведено державну реєстрацію права власності на придбану квартиру. Проведення 24.12.2020 державної реєстрації права власності з вказаної підстави уможливлено внаслідок безпідставного припинення 23.12.2020 обтяжень №4352568 та №11082253 державним реєстратором ОСОБА_5 на частку квартири АДРЕСА_2 , яка раніше належала боржнику ОСОБА_4 .

Вказане свідчить про те, що невстановлені особи шляхом обману заволоділи вищевказаною часткою квартири АДРЕСА_2 , яка перебувала під обтяженням, чим спричинили матеріальну шкоду у великих розмірах.

На даний час існують підстави для накладення арешту на квартиру шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, оскільки здійснюється відчуження такого майна третім особам.
Наведене вказує на те, що, за відсутності арешту існує висока ймовірність подальшого відчуження квартири третім особам (в т.ч. добросовісним набувачам), чим буде суттєво ускладнено можливість захисту порушених інтересів потерпілого.
Відповідна квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та на неї може бути накладений арешт згідно ч.3 ст.170, ч.10 ст.170 КПК України.
У зв`язку з цим, необхідно виключити можливість протиправного розпорядження вказаним об`єктом нерухомості.
Прокурор в судове засідання не з`явився, разом із клопотанням надав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, клопотання підтримав. Крам того, з метою забезпечення арешту майна, просив розглянути вказане клопотання без повідомлення особи, за якою на даний час зареєстровано право власності на відповідну квартиру, оскільки наявна обґрунтована підозра вважати, що в разі повідомлення про наміри накласти арешт на майно, вказана особа може перешкодити таким діям, у тому числі шляхом подальшого відчуження нерухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, суд вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна без повідомлення власника.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.
Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000414 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого у великих розмірах.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2020 (реєстровий №1195), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею.

Заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, як виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцем, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (реєстрації прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо вищевказаного арештованого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1