Категорія:запобіжний захід. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 (ЄРДР № 0000438),
В С Т А Н ОВ И В:
Старший слідчий СВ в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням, яке погоджене з прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Ариського району, Казахстан, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000438.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2021 року клопотання старшого слідчого СВ в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 задоволено та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 02 жовтня 2021 року включно, із визначенням застави, що становить 113 500 гривень.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором надано докази про наявність ризиків зазначених в клопотанні, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави незаконною. Вказує на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинене за попередньою змовою групою осіб. Вказує на те, що у користуванні ОСОБА_8 знаходиться автомобіль марки «Мерседес Бенц», майновий стан підозрюваного дозволяє останньому вносити заставу, в тому числі за його спільників, шляхом продажу автомобіля. Просить ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 181 600 гривень.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилається на те, що оголошена підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, а матеріалами клопотання не доведено про існування ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України. Також зазначає, що визначений розмір застави є явно завищеним. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити слідчому в застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримував, при цьому заперечив апеляційну скаргу сторони захисту, думку підозрюваного та його захисника, які свою апеляційну скаргу підтримували та заперечували апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали клопотання за доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з приписами ч.4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до норм ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Положеннями ст.177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

- наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Як убачається з матеріалів провадження, 05 серпня 2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких (а.п.31-32).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, повністю узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи питання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в цілому мотивував своє рішення.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Слідчий суддя правильно врахував дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до 8 років, не працює.
За викладених обставин у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 є недостатнім, а тому апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.
Що стосується доводів прокурора про збільшення розміру застави, який визначений у даному кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_8 , то вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.
Вивчивши доводи апеляційної скарги прокурора апеляційний судом встановлено, що останній оскаржує рішення суду в частині визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Вказані доводи апеляційної скарги прокурора, щодо недостатнього визначення розміру застави стосовно ОСОБА_8 , а також такого, що даний розмір застави не забезпечить належного виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, а саме у вигляді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб та необхідності застосування стосовно останнього застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є необґрунтованими та безпідставними, з врахуванням таких доводів.
Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Норми ч.4 ст.182 КПК України передбачають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При обранні розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя суду дотримався вищезазначених вимог закону та при визначенні розміру застави врахував всі необхідні для цього обставини, а саме тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, також взято до уваги ще й інші обставини, а це те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, не працює. На підставі чого слідчий суддя прийшов до висновку про можливість визначити ОСОБА_8 розмір застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 113 500 гривень. Що відповідає положенням ч.5 ст.182 КПК України.
Апеляційний суд також зазначає, що визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правом слідчого судді та конкретно в даному кримінальному провадженні слідчий суддя прийшов до висновку про можливість визначення щодо ОСОБА_8 саме такого розміру застави, належним чином обґрунтувавши своє рішення в ухвалі суду, з даними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора являються необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: