Справа № 462/2937/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/799/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0001057 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11 червня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
Зобов`язано ОСОБА_6 відповідно до ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у виді домашнього арешту, обрані ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.05.2020 р. залишено без змін до часу набрання вироком законної сили.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком 13.05.2020 року близько 02.00 год. ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку №83, що по вул. Виговського у м. Львові, підійшли до потерпілого ОСОБА_11 та застосувавши фізичне насильство щодо потерпілого, нанесли йому удари в область обличчя, голови та верхнього лівого передпліччя, що спричинило синці в правій підочній ділянці справа, на верхній губі, садна в ділянці крила носа справа, на задній поверхні лівого передпліччя, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 659 від 11.05.2020 р. відносяться до легкого тілесного ушкодження. Надалі, продовжуючи протиправні дії, переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, повторно, разом із ОСОБА_6 відкрито заволоділи особистими речами потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «IPhone 7», вартістю 6500 грн. із сім картою оператора «Лайф» з мобільним номером НОМЕР_1 , а також гаманцем в середині із грошовими коштами в сумі 200 грн., двома банківськими картками «ПриватБанк» та «МоноБанк», посвідченням водія, виданим на ім`я ОСОБА_11 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 6700 грн.
На вирок суду обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи обставин справи, просить скасувати даний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
В обґрунтування покликається на те, що вирок Залізничного районного суду м. Львова є занадто суворим, несправедливим та таким, що не відповідає дійсності фактичних обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Звертає увагу, що судом першої інстанції не взято до уваги та не викладено у вироку те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину повністю, сприяв розкриттю даного кримінального правопорушення, під час досудового розслідування надавав покази, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному проступку та неодноразово просив вибачення у потерпілого. Крім цього, обвинувачений вказує, що раніше до кримінальної та до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, правопорушення вчинив вперше та зобов`язується більше не повторювати.

Обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи обставин справи, просить скасувати даний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що даний вирок є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності самих подій, які безпосередньо досліджувались під час судового розгляду в суді першої інстанції,неповнота розгляду справи, невідповідність висновку суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, привело до того, що вирок є занадто суворим та несправедливо, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги та не викладено у вироку те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину повністю, сприяв розкриттю правопорушення під час досудового розслідування, надавав покази, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та неодноразово просив пробачення в потерпілого. Крім цього, звертає увагу, що на сьогоднішній день проживає з дівчиною ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народила дитину, що на його думку є пом`якшуючою обставиною у справі, яку суд першої інстанції не взяв до уваги та не розглядав її.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, проте були належним чином повідомлені про розгляд їх апеляційних скарг, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Крім цього, захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заперечили про розгляд таких апеляційних скарг без участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Заслухавши виступ захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підтримання апеляційних скарг, думку прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 75 звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення без відбування покарання.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше судимий за корисливий злочин, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, т.2 а.с.126, 128), згідно характеристики КП "Магістальне" за період проживання скарг від сусідів і мешканців мікрорайону не поступало (а.с.124), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, знову вчинив корисливий злочин (а.с. 116-117), обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння у його розкритті, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На переконання колегії суддів, встановлені судом обставини не свідчать про істотне зниження ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання у виді позбавлення волі або шляхом відбування менш суворого покарання, а отже колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 75 звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення без відбування покарання.+
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше не судимий, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, т.2 а.с. 130, 135, 137), за місцем проживання характеризується задовільно (а.с. 132).
Крім цього, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що можливо застосувати до ОСОБА_6 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Покликання апелянтів про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово просили вибачення у потерпілого, а ОСОБА_7 на сьогоднішній день проживає з дівчиною ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народила дитину є обставинами, які враховуються при призначенні покарання, однак такі не є безумовною підставою для зміни покарання на більш м`яке.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам статті 65 КК України. Підстав вважати призначене обвинуваченим покарання явно несправедливим через його суворість, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги обвинувачених не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4