Справа № 405/4098/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,
лікаря : ОСОБА_4 ,
законного представника особи, відносно
якої вирішується питання про застосування
примусових заходів медичного характеру: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
особи, відносно якої вирішується
питання про застосування примусових заходів
медичного характеру: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницький клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008314 від 20.07.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньо - технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.09.2017 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.75, ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з іспитовим строком на 3 роки, у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у виді поміщення до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду у кримінальному проваджені, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008314 від 20.07.2017 рокущодо вчинення ОСОБА_7 суспільного небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, оскільки на момент скоєння кримінального правопорушення та на даний час останній страждає психічним захворюванням, що підтверджено висновком судово психіатричної експертизи.

ОСОБА_7 не заперечував щодо задоволення клопотання та застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Законний представник особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, не заперечував щодо задоволення клопотання та застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

Захисник особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, не заперечував щодо задоволення клопотання та застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи приписи ст.ст.93,94 КК України, ст.ст.512, 513 КПК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу», вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Так, 19.07.2017 року, близько 18:00 год., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , побачив у ОСОБА_8 мобільний телефон. В цей момент у ОСОБА_7 , виник умисел на заволодіння шахрайським шляхом даним мобільним телефоном. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_8 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у останнього належний йому мобільний телефон, заздалегідь не маючи наміру його повертати. Потерпілий ОСОБА_8 не маючи здогадок щодо злочинних намірів ОСОБА_7 погодився та передав належний йому мобільний телефон «Texet TM 102», вартістю 399 грн.
З місця скоєння суспільно небезпечного діяння ОСОБА_7 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 399 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вказав, що суспільно небезпечне діяння, яке ставиться йому в провину, вчинено саме ним. Пояснив, що 19.07.2017 року його запросили друзі на репетицію музикантів до студії звукозапису, яка знаходилась в центрі міста по вул. Тарковський. Після чого, йому необхідно було зустрітись з товаришем на ім`я ОСОБА_9 , який повинен був повернути йому борг. В зв`язку з цим, він попросив у потерпілого мобільний телефон, щоб подзвонити. Потерпілий ОСОБА_8 надав йому мобільний телефон марки «Тексель» та пішов займатись своїми справами. Він зателефонував ОСОБА_9 та домовився зустрітись з ним на АДРЕСА_3 . Викликавши таксі, він поклав телефон до кишені, сів у автомобіль та поїхав на зустріч, однак, ОСОБА_9 на місці не було, а телефон у нього був вимкнений. Коштів, щоб розрахуватись за таксі у нього не було, тому він заклав мобільний телефон до ломбарду «Скарбниця» з наміром викупити його в той же день, одак, не зробив цього, оскільки в нього не було коштів. На наступний день зустрів потерпілого в центрі міста, і він викликав поліцію, які його затримали. Вказав, що телефон викупили його батьки і він повністю відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.

Потерпілий в судовому засіданні показав, що 18.07.2017 року близько 17 години вечора прийшов до музичної студії, що знаходиться по АДРЕСА_4 , яку він орендує разом зі своїми друзями. Зайшовши в середину приміщення, побачив, що на дивані спить незнайомий йому хлопець. Друзі йому пояснили, що ОСОБА_10 попросився відпочити перед поїздкою до м. Одеси і вони йому дозволили. Близько 19 години ОСОБА_10 попросив у нього мобільний телефон, щоб подзвонити, він надав його йому та продовжив репетицію. Після того, як перестав грати, запитав у друзів, де ОСОБА_10 , вони сказали, що він вийшов на вулицю. Він пішов подивитись чи є на вулиці ОСОБА_10 , однак, його там не було. Повернувшись до приміщення, він пішов перевіряти свої речі. Відкривши свій гаманець, побачив, з нього пропали банківські картки, 500 гривень, водійське посвідчення. У його друзів також пропали банківські картки. Він зателефонував до поліції. На наступний день він перебував разом з друзями в центрі міста, де випадково зустрів ОСОБА_5 , який, побачивши їх, хотів втекти, однак, вони його затримали. Після чого, подзвонили до поліції, і вони його забрали до відділу поліції. Вказав, що мобільний телефон йому повернули під час досудового слідства.

Вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, саме ОСОБА_7 підтверджуються наступними доказами, належність та допустимість яких встановлено під час розгляду справи по суті, а саме:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.07.2017, згідно з яким потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу, яка зображена на фотознімку №2 з ліва на право, яка 19.07.2017 року під приводом здійснення телефонного дзвінка взяла в нього мобільний телефон та не повернула, та довідкою до вказаного протоколу, з якої видно, що особа, яка зображена на фотознімку під №2, є ОСОБА_7 (а.к.п.14-16);

- довідкою, наданою ломбардом «Гроші тут» за №1920/7 від 25.07.2017 року, згідно якої 19.07.2017 року о 20:27 год. до ломбардного відділення за адресою: м. Кропивницький, вул. Попова, 9а, був закладений мобільний телефон марки «ТЕХЕТ ТМ-102», imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.к.п.20);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2017, згідно з яким свідок ОСОБА_11 впізнала особу, яка зображена на фотознімку №3 з ліва на право, яка 19.07.2017 року попрохала його знайомого заложити до ломбарду належний йому мобільний телефон, та довідкою до вказаного протоколу, з якої видно, що особа, яка зображена на фотознімку під №3, є ОСОБА_7 (а.к.п.23-24);

- висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи №319 від 26.07.2017, яким встановлено, що: ринкова вартість мобільного телефону ТМ ««ТЕХЕТ ТМ-102», моноблок, смартфон, система андроїд, в робочому стані, без механічних пошкоджень, станом цін на 19.07.2017 року складала 399 грн.;

Приведені вище та дослідженні в судовому засіданні докази є належними, достовірними та допустимими, так як вони отримані органом досудового розслідування у порядку, встановленому КПК України, та містять у собі фактичні дані, які вказують поза розумним сумнівом на місце, час та спосіб вчинення саме ОСОБА_7 за встановлених судом обставин суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та розмір завданої суспільно-небезпечним діянням шкоди.
Не є документами в розумінні ст.99 КПК України, на які посилався прокурор під час судового розгляду та доказами у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: заява потерпілого ОСОБА_8 про вчинення злочину (а.к.п.10), рапорт інспектора чергового Кропивницького ВП, згідно якого отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 36904 від 19.07.2017 (а.к.п.9).

Судом враховується особа ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не непогашену судимість за вчинення умисного, корисливого злочину, офіційно не працює, не має утриманців, у лікаря нарколога на обліку не перебуває.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №202 від 12.05.2020 року, який проведено під час судового розгляду справи на підставі ухвали суду від 27.11.2019 року ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, простий тип, безперервний тип перебігу (згідно МКХ-10, F-20.9), який вимагає догляду лікаря. За своїм психологічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру в спеціалізованому закладі з наданням психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду (а.с.п.221-226,т.2).

Виходячи з передбачених ст.19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Зазначене у висновку судово-психіатричного експерта №202 від 12.05.2020 року психічне захворювання, наявне у ОСОБА_7 позбавило його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння.

Згідно з ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Частиною 3 ст. 94 КК України встановлено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Частиною 2 ст. 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи (п. 3). Розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними (п.5). З огляду на вимоги статей 19, 94 КК ст. 19 Закону N 1489-III до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, у зв`язку з чим до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру в спеціалізованому закладі з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Долю речових доказів, суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92 - 94 КК України, ч. 2 ст. 292, ст.ст. 503, 512, 513 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання про застування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008314 від 20.07.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді поміщення до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Техет ТМ 102», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_12 залишити останньому як йому належний.

На ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного характеру може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення ухвали суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Світлана Михайлівна Льон