КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2372/2020 Головуючий суддя в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст15 ч.2 ст. 186 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000734 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючоїза адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, останній раз 10.04.2017 року Бородянським районним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.304, ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_6

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 27 квітня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 21.11.2018 року, остаточно визначено для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців.
Ухвалено строк покарання обчислювати з моменту затримання, а саме з 19.05.2017 року.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_6 12 липня 2016 року, близько 20 години, зі своїми знайомими - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 знаходилися в будинку по АДРЕСА_2 , де разом розпивали алкогольні напої.
В подальшому, близько 22 год., ОСОБА_9 вирішив йти від знайомих додому та вийшов з будинку, в свою чергу ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_8 про те, що бачила у ОСОБА_9 грошові кошти, а ОСОБА_8 відразу запропонувала ОСОБА_6 викрасти їх у потерпілого, на що вона погодилась. Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вступили в попередню змову щодо викрадення грошових коштів у ОСОБА_9 , після чого пішли слідом за потерпілим.
Реалізуючи свій злочинний зговір, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом на відкрите викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , відкрито, переслідуючу корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, наздогнали неподалік будинку АДРЕСА_2 потерпілого ОСОБА_9 , підійшли до нього та застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 схопила ОСОБА_9 за руки повалила його на землю, де продовжувала його тримати в положенні лежачи на спині, в свою чергу ОСОБА_8 в цей час обшукала одяг потерпілого з метою відібрання грошових коштів. Однак не знайшовши грошових коштів, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , відпустили потерпілого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачена просить змінити оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання та перерахувати в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 19.05.2017 року та перерахувати строк попереднього ув`язнення з моменту етапування до місць попереднього ув`язнення до дня вступу вироку в закону силу, згідно ч.5 ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої, яка просила задовольнити апеляційну скаргу щодо застосування положення ч.5 ст. 72 КК України, думку прокурора, який не заперечував щодо застосування положень ч.5 ст. 72 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції слід змінити, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_6 покарання.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховані обставини, які впливають на визначення строку покарання, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочині.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше судима.

Також при призначенні покарання судом враховано обставину, яка пом`якшує ОСОБА_6 покарання щире каяття, та наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 на підставі ч.4 ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, і дане покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням всіх обставин справи, за своїм видом і розміром, згідно зі ст. 65 КК України, відповідає вимогам закону, тобто, є обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка сукупності зібраних у кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду доказів, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.

Разом з тим, доводи обвинуваченої щодо зарахування ОСОБА_6 в строк відбутого покарання термін ув`язнення з 19.05.2017 року, є обґрунтованими,колегія суддів вважає необхідним застосувати до обвинуваченої вимоги ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, виходячи з того, що на час вчинення злочину 12.07.2016 року, за який засуджена обвинувачена, діяв саме вказаний закон.
Строк покарання ОСОБА_6 обраховується, згідно вироку, з 19.05.2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року зарахування судом строку перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення, для проведення слідчих дій або участі в судових засіданнях кримінального провадження.

Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» внесені зміни в частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України, якими попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Оскільки ОСОБА_6 перебувала під вартою з 19.05.2017 року на підставі вироку Бородянського районного суду Київської області від 10.04.2017 року.

Згідно довідки Київського слідчого ізолятора, ОСОБА_6 перебувала в даній установі для участі в судових розглядах кримінальних проваджень з 19.05.2017 року по 16.06.2017 року, з 17.08.2017 року по 26.09.2018 року, з 25.10.2018 року по 20.03.2019 року, та з 11.04.2019 року по 27.07.2020 року, що згідно до Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінальних проваджень, строк перебування у вказаних установах зараховується з розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_6 за вироком суду строк покарання відраховувався з 19.05.2017 року, а вирок набирає законної сили під час дії Закону України від 18 травня 2017 року, становище обвинуваченої при застосуванні до неї вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року погіршується.

Однак, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а також згідно до положень ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки положення Закону України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» погіршують становище обвинуваченої ОСОБА_6 з урахуванням вимог ст. 5 КК України, він зворотної дії в часі не має, а тому колегія суддів застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та зараховує в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 19.05.2017 року по 16.06.2017 року, з 17.08.2017 року по 26.09.2018 року, з 25.10.2018 року по 20.03.2019 року, з 11.04.2019 року по 27.07.2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період з 17.06.2017 року по 16.08.2017 року, з 27.09.2018 року по 24.10.2018 року та з 21.03.19 року по 10.04.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та вважає за необхідне звільнити обвинувачену з-під варти в залі суду, у зв`язку з фактичним відбуттям покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Макарівського районного суду Київської області від 27 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_6 обвинуваченої та засудженої за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України змінити.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 19.05.2017 року по 16.06.2017 року, з 17.08.2017 року по 26.09.2018 року, з 25.10.2018 року по 20.03.2019 року, з 11.04.2019 року по 27.07.2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період з 17.06.2017 року по 16.08.2017 року, з 27.09.2018 року по 24.10.2018 року та з 21.03.19 року по 10.04.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду, у зв`язку з фактичним відбуттям покарання.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді:
___________ ____________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4