Номер провадження: 11-кп/813/1249/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_15 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належать йому на праві приватної власності, у дохід держави.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 відраховано з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме: з 08.02.2016 року до 14.04.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком вирішено також питання щодо долі речових доказів та цивільного позову.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які оскаржили вирок, однак відповідно до вимог ст. 403 КПК України, до закінчення апеляційного розгляду відмовились від поданих апеляційних скарг. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.08.2020 прийнято відмову обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_16 від поданих ними апеляційних скарг на вирок Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року та закрито апеляційне провадження за цими скаргами.

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених суддею.
Вироком Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнано винними в тому, що вони 05.01.2016 року, приблизно о 20:00 годині, знаходячись біля ринку «Привоз», познайомились та розпивали спиртні напої з ОСОБА_17 , де під час бесіди, у ОСОБА_12 та ОСОБА_11 винник злочинний намір направлений на заволодіння майном ОСОБА_17 . Розподіливши ролі між собою, ОСОБА_12 прослідувала за ОСОБА_17 до його квартири та приблизно о 20:40 годин, під приводом сходити до туалету, ОСОБА_12 проникла до місця мешкання ОСОБА_17 до квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_11 , в свою чергу, вступив в зговір з невстановленою особою, та знаходився у дворі будинку ОСОБА_17 . ОСОБА_12 інсценувала напад на неї з боку ОСОБА_17 , під час якого, гучно кричала та кликала на допомогу, потім відчинила вхідні двері в квартиру з середини, чим надала можливість ОСОБА_11 проникнути до квартири ОСОБА_17 , а невстановлена особа проникнула до квартири через вікно, де ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та невстановлена особа застосувавши до ОСОБА_17 насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось у нанесені ударів ногами та руками по різним частинам тіла, відкрито заволоділи телевізором «Sony» KDL - 32S3000, вартістю 15000 грн., який перебував у володінні ОСОБА_17 . Після вчинення злочину ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , та невстановлена особа, з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли та розпорядились ним на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_17 матеріальну шкоду в сумі 15000 грн.

Крім того, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 визнані винними в тому, що вони 08.02.2016 року, приблизно о 03:00 годині, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Деревообробна, 38 разом з ОСОБА_8 розпивали алкогольні напої. ОСОБА_12 вступивши в попередню змову з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , та невстановленою особою, з метою заволодіння майном ОСОБА_18 , скоїли напад на останнього застосувавши до нього насильство, що виразилось в нанесені удару каменем по голові, ударів руками по обличчю, та іншим частинам тіла, ударів ногами по тулубу та удушення, від чого ОСОБА_8 неодноразово втрачав свідомість, чим заподіяли ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Далі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановлена особа, скориставшись безпорадністю ОСОБА_8 відкрито заволоділи його майном, на загальну суму 8 250 грн., яким розпорядились на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 8 250 грн.

Зміст вимог апеляційної скарги.
У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_15 просить вирок суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК України скасувати, оскільки вважає його несправедливим, не об`єктивним таким, що ґрунтується лише на суб`єктивних припущеннях, а не на належним чином доведених обставинах і таким, що повною мірою порушує права та інтереси обвинуваченого. Вважає, твердження суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_10 на ряду з ОСОБА_19 та ОСОБА_12 завдав ударів потерпілому є повною мірою безпідставним, повністю надуманим і таким, що не відповідає дійсності. Вказує, що висновки суду про те, що обвинувачений ОСОБА_10 був у злочинній змові із обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та мав намір заволодіти майном потерпілого, повною мірою не відповідають дійсності і не підтверджено взагалі, жодними матеріалами справи. Зазначає, що судом проігноровано і не прийнято до уваги, як доказ позитивна характеристика обвинуваченого ОСОБА_10 , яка складена і підписана сусідами по вулиці, де мешкає обвинувачений.

Просить вирок суду скасувати в частині визнання ОСОБА_10 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначеного йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, у дохід держави.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника, представник потерпілого ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_9 вказує, що вимоги викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Посилається на те, що районним судом з`ясовані обставини злочину, надана оцінка доказам, та відповідно до ст. 94 КПК України за результатами розгляду ухвалений законний, обґрунтований та вмотивований вирок.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_13 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_15 , обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та їх захисника ОСОБА_14 , які погодилися з доводами апеляційної скарги захисника; думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши докази провадження шляхом повторного допиту обвинувачених та потерпілого, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КПК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КПК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КПК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» 24.10.2003 №7, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього, що належить йому на праві приватної власності, у дохід держави.

Перевіривши матеріали провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, потерпілого та його представника, надавши відповідну правову оцінку заявленим в апеляційній скарзі доводам і наявним в матеріалах провадження доказам, апеляційний суд доходить наступних висновків.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як убачається з матеріалів провадження під час судового розгляду судом першої інстанції було досліджено матеріали провадження, які повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненому ним злочину, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок, зокрема:

- протокол огляду місця події від 09.02.2016 з фототаблицею, згідно якого було проведено огляд приватного будинку ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 на фото № 1 впізнав обвинуваченого ОСОБА_10 як особу, що вчинила відносно нього злочин;

- заяву обвинуваченого ОСОБА_11 згідно якої він добровільно видав чоботи чорного кольору, які він викрав 08.02.2016 року у потерпілого ОСОБА_8 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заяву ОСОБА_20 , згідно якої він добровільно видав співробітникам поліції спортивну сумку синього кольору з речами, яку 08.02.2016 року, близько 09:00 години в нього залишила обвинувачена ОСОБА_12 ;

- протокол огляду предмету від 12.02.2016 року з фототаблицею, згідно якого проведено огляд: куртки чорного кольору, пара чоловічого взуття чорного кольору зі шкіри, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , коробки червоного кольору з написом Медихролнал дарниця;

- заяву потерпілого ОСОБА_8 , згідно якої він добровільно видав для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000267 в якості речових доказів светр, штани в які він був одягнений на момент скоєння по відношенню до нього розбою 08.02.2016 року та коробку з гарантійним талоном на викрадений мобільний телефон 09.02.2016 року;

- протокол огляду предмету від 25.02.2016 року з фототаблицею згідно якого оглянуто штани чоловічі джинсові синього кольору, на передній частині яких на лівій штанині у верхній частині мається пляма бурого кольору розміром 3х7 см, а також аналогічні чисельні плями різних розмірів та форм, які починаються від пояса до коліна. На правій штанині мається декілька плям бурого кольору різних розмірів та форм. На задній частині штанів у верхній частині обох штанин маються плями бурого кольору. Також оглянутий светр сірого кольору в нижній частині якого є пляма бурого кольору, шириною 4 мм, довжиною 2 см. На светрі маються забруднення різних форм та розмірів;

- постанову про долучення речових доказів від 04.04.2016 року, згідно якої штани, светр, коробку та гарантійний талон від мобільного телефону «Fiy» визнано речовим доказом, долучено до кримінального провадження;

- розписку потерпілого ОСОБА_8 від 04.04.2016 згідно якої він отримав на відповідальне зберігання коробку, гарантійний талон на мобільний телефон, светр та штани;

- висновки експертів від 04.03.2016 та від 11.04.2016 № 832, згідно яких у потерпілого ОСОБА_8 виявлено численні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень. Зазначені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, індивідуальної особливості яких у ушкодженнях не відобразились, якими могли бути руки (стиснута в кулак кисть, ділянка ліктьового згибу, передпліччя), ноги ( у взутті) та інші предмети;

- висновки експертів від 25.03.2016 року за № 251, від 29.03.2016 року за № 267, від 28.03.2016 року за № 246 згідно яких на светрі, джинсах потерпілого ОСОБА_8 , на серветці, вилученій при огляді місця події та на ватному тампоні з речовиною бурого кольору, на змиві із підвіконня та на двох змивах з підлоги, вилучених при огляді місця події, виявлена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_8 ..

Також під час судового розгляду судом першої інстанції був допитаний потерпілий ОСОБА_8 , який надав чіткі, послідовні покази, які в свою чергу підтверджуються дослідженими доказами у справі, зокрема про те, що 07.02.2016 року, близько 23:30 години, він вийшов з квартири в магазин. У той день був одягнений в куртку, джинси з ременем чорного кольору, сірий светр, взутий в чорні чоботи. При ньому був паспорт, чорний шкіряний гаманець, в якому знаходилися документи (зокрема, на автомобіль, водійське посвідчення, банківські кредитні картки), мобільний телефон «Fiy», гроші в сумі близько 3200 грн. Коли він йшов в магазин «Віртус» на вул. М. Грушевського, зустрів жінку, яка зараз йому відома як ОСОБА_12 , позаду неї йшов молодий чоловік. Жінка підійшла до нього і попросила дві цигарки для неї та чоловіка, потім підійшов чоловік, зараз відомий йому як ОСОБА_21 . Вони почали спілкуватися, в розмові останні попросили у нього грошей, він дав жінці 50 грн. Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пішли за ним в магазин «Віртус», в магазині потерпілий купив продукти, а також для останніх їжу та пляшку горілки. Потім вони сиділи на вулиці спілкувалися, і за пропозицією ОСОБА_11 піднялись на дев`ятий поверх будинку розташованого за магазином «Віртус» і розпивати спиртні напої, потерпілий вживав пиво. Після того, як вони вийшли на вулицю в сторону зупинки на вул. М. Грушевського, потерпілий пам`ятає лише як опинився перед металевою хвірткою, при цьому ОСОБА_12 пояснила потерпілому, що це будинок її брата ОСОБА_22 , який відчинив їм двері (на даний час відомий йому, як обвинувачений ОСОБА_23 ). Вони спілкувались, вживали спиртні напої. Коли потерпілий повідомив, що буде йти додому, обвинувачені почали наносити йому численні удари від чого потерпілий неодноразово втрачав свідомість та обвинувачені заволоділи його майном. Коли потерпілий перестав дихати та рухатись, що запевнило обвинувачених в тому що він помер. Надалі потерпілий через вікно, яке розбив стиснутими руками, вискочив на вулицю та кликав на допомогу. Мешканці із сусіднього будинку викликали потерпілому швидку допомогу.

Аналогічні покази потерпілим були надані при перегляді оскаржуваного вироку у суді апеляційної інстанції, які в свою чергу спростовують як покази обвинувачених ОСОБА_11 так і ОСОБА_12 щодо походження тілесних ушкоджень, які спричиненні потерпілому ОСОБА_8 також і покази обвинуваченого ОСОБА_10 щодо його непричетності до скоєного злочину.

При цьому в апеляційному суді потерпілий ОСОБА_8 надав детальні та конкретні покази та пояснив, що саме обвинувачений ОСОБА_10 перший почав його побиття шляхом нанесення ударів по обличчю та в подальшому нанесенню йому тілесних ушкоджень. Крім того підтвердив факт заволодіння його майном в тому числі ОСОБА_10 . При цьому потерпілий також зазначив, що дії усіх обвинувачених носили характер, який був направлений на заволодіння належним йому майном та запевнив апеляційний суд, що жодних обставин надання ним неправдивих пояснень щодо обставин кримінального правопорушення та звинувачення кожного з обвинувачених у дій, які вони не вчиняли у нього не має.

Апеляційний суд вважає надані потерпілим пояснення щодо обставин скоєного відносно нього правопорушення такими, які відповідають обставинам скоєного з урахуванням їх послідовності, відсутності розбіжностей в цих поясненнях, в тому числі які були надані останнім в апеляційному суді.

Також апеляційний суд приймає до уваги те, що зазначеними вище доказами підтверджений факт вилучення майна потерпілого ОСОБА_8 саме у всіх обвинувачених, в тому числі і у ОСОБА_10 , на що також вказують отримані в апеляційному суді пояснення учасників кримінального провадження, а саме те, що після заволодіння майном потерпілого, обвинувачений ОСОБА_10 надягнув куртку потерпілого та перебував у ній.

При цьому апеляційний суд погоджується з викладеним у вироку районного суду висновку про неправдивість показів обвинуваченого ОСОБА_10 щодо того, що він на час вчинення правопорушення відпочивав та прокинувшись від звуку розбитого скла не помітив ніяких слідів злочину, з огляду на встановлені оглядом місця події сліди злочину, які обвинувачений не міг не побачити.

Відповідно до висновку експертизи від 11.04.2016 № 832, виявлені у потерпілого ОСОБА_8 тілесні ушкодження свідчать про велику кількість ударів нанесених в голову та верхню частину тулубу потерпілого. Також, відповідно до вищезазначеного висновку експерта утворення всіх зазначених тілесних ушкоджень в результаті однакового падіння на площину з вертикального, або близького до такого положення виключається. Ушкодження на тілі потерпілого ОСОБА_8 , які б могли виникнути в наслідок ріжучої дії уламків скла при судово-медичній експертизі не виявлено.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується й апеляційний суд, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги про непричетність ОСОБА_10 до злочину безпідставними.

Не погоджується апеляційний суд з доводами сторони захисту про те, що факт відсутності травм та пошкоджень на кистях рук обвинуваченого ОСОБА_10 може вказувати на непричетність останнього до скоєного злочину, оскільки сукупністю усіх дослідженими у справі доказами підтверджено протилежне.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який не усвідомлював суспільної небезпеки свого діяння та у скоєному не розкаявся, яке за своїм видом і розміром є законним, достатнім, співрозмірним та справедливим.

Висновки апеляційного суду.
Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу, тому з урахуванням відсутності які пом`якшуючих так і обтяжуючих покарання обставин, суд вірно призначив покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 187 КК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п.1 ч.1 ст.407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Зважаючи на ту обставину, що з моменту прийняття апеляційним судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги захисника, вирок районного суду набирає законної сили, засудженого ОСОБА_10 необхідно взяти під варту в залі суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 403, 405, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_15 , залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року відносно ОСОБА_10 за ч. 2 ст.187 КК України, залишити без змін.

В зв`язку з набранням вироку законної сили засудженого ОСОБА_10 взяти під варту в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення рішення апеляційного суду, а засудженим, який тримається під вартою протягом того ж строку з моменту отримання копій цього рішення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4