ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/7128/20
Провадження № 1-кс/210/2773/20

"24" грудня 2020 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001307 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, без освіти, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 07.02.2019 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області а ст.ст.185 ч.2, ч.3 ст.185, ст.70 ч.1 КК України, із покаранням у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування основного покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки; 27.11.2020 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України із покаранням у вигляді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.76 КК України поглинене покарання менш суворого, призначеного за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2019 року та остаточно визначено покарання у вигляді випробувального терміну на 2 роки,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
24 грудня 2020 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, із вказаним клопотанням звернувся старший слідчий СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 , погодженим прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що у провадженні слідчого відділення Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001307, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи неодноразово засудженим за вчиненням корисливих злочинів, зокрема 27.11.2020 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, із покаранням у вигляді 2 років випробувального терміну, однак ОСОБА_4 , належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

22.12.2020 приблизно о 18.00 годин ОСОБА_4 маючи раніше виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, перебував по АДРЕСА_2 , де з метою реалізації злочинного наміру, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого, шляхом пошкодження вікна проник у середину житлового будинку, де ОСОБА_4 в момент підшукання матеріальних цінностей для викрадення був викритий потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Одразу після чого, ОСОБА_4 , маючи раптово виниклий злочинний умисел на повторне незаконне збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, продовжуючи перебувати у приміщенні будинку, відкрито шляхом ривку з правої руки потерпілої вихопив належний їй мобільний телефон «NOKIA» моделі «105» чорного кольору імей: НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером абонента НОМЕР_2 .

В результаті чого, ОСОБА_4 , вчинив усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, тим самим реалізував злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно та з викраденим майном, з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, та обернув викрадене майно на свою користь, тим самим своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 300 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно, у зв`язку з чим 23.12.2020 останнього було затримано в порядку ст.208 КПК України о 00.58 годин та 23.12.2020 було повідомлено про підозру.

Підставами для пред`явлення підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення є наявність достатніх доказів зібраних в ході досудового розслідування, а саме: протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне право рушення відносно ОСОБА_7 ; протоколом огляду за участю потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення осіб для впізнання потерпілій ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення осіб для впізнання свідку ОСОБА_8 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_4 .

Речовими доказами у кримінальному провадженні є: мобільний телефон «NOKIA» моделі «105» чорного кольору імей: НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером абонента НОМЕР_2 залишено на зберігання потерпілій ОСОБА_7 ..

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, без освіти, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 07.02.2019 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області а ст.ст.185 ч.2, ч.3 ст.185, ст.70 ч.1 КК України, із покаранням у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування основного покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки; 27.11.2020 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України із покаранням у вигляді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.76 КК України поглинене покарання менш суворого, призначеного за вироком Довгинцівського р.с. м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2019 та остаточно визначено покарання у вигляді випробувального терміну на 2 роки.

Направлено кримінальні провадження з обвинувальним актом: 28.02.2018 року направлено обвинувальний акт Криворізькою місцевою прокуратурою №3 в рамках кримінального провадження №0000360 за ст.185 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_4 до Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу. 18.09.2018 року направлено обвинувальний акт Криворізькою місцевою прокуратурою №3 в рамках кримінального провадження №0001230 за ст.185 ч.3 КК України у відношенні ОСОБА_4 до Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу.

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_4 , залишаючись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено лише у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, є те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі та достатності зібраних органом досудового розслідування доказів вчинення ним злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. В свою чергу, втеча підозрюваного ОСОБА_4 зашкодить суспільному інтересу, що полягає у найскорішому розслідуванню всіх обставин Кримінального провадження та подальшому його судовому розгляді згідно розумних строків КПК.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, є те ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, дізнавшись анкетні дані потерпілого та свідків може незаконно на них впливати, що буде перешкоджати досудовому розслідуванню.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, є те, що ОСОБА_4 офіційно не працює, тобто не має засобів для існування, не одружений, що свідчить про слабкість соціальних зв`язків підозрюваного, та відсутність стримуючих факторів для вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того відносно підозрюваного ОСОБА_4 направлено 2 кримінальні провадження з обвинувальними актами за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, та жодне з них до теперішнього часу не розглянуто, що свідчить про його схильність до вчинення нових злочинів та існує необхідність в ізоляції від суспільства.
Підозрюваному ОСОБА_4 не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, наприклад, домашній арешт, так як він знаходячись на свободі, буде мати можливість продовжувати свою злочинну діяльність.

Застава як основний запобіжний захід не може бути застосована до ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що останній ніде не працює, не має джерела доходу та вчинив тяжке кримінальне правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю осіб, які заслуговують на довіру. Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_4 на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування приходить до висновку, що у даному випадку відсутні будь-які обставини, що могли б виступити стримуючими факторами для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, оскільки, ОСОБА_4 вчинив даний злочин під час іспитового строку, тому просив суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав, але заперечував проти обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд обрати відносно нього домашній арешт за адресою проживання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні, також просив суд обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір застав визначається у межах - щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення (п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Відповідно до oc2.nsf/link1/an_1357/ed_2012_07_05/pravo1/ НОМЕР_3 .html?pravo=1#1357" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що окрім визнання ОСОБА_4 своєї вини, його причетність до вчинення даного злочину, повністю підтверджується обґрунтованого підозрою у вчинені інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та наявними у провадженні доказами, а саме: протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне право рушення відносно ОСОБА_7 ; протоколом огляду за участю потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення осіб для впізнання потерпілій ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення осіб для впізнання свідку ОСОБА_8 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_4 речовими доказами: мобільний телефон «NOKIA» моделі «105» чорного кольору імей: НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером абонента НОМЕР_2 залишено на зберігання потерпілій ОСОБА_7 .

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, міцних соціальних стосунків не має, негативно характеризується за місцем мешкання, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до восьми років, що збільшує ризик втечі. Раніше засуджений за вчинення тяжких злочинів та вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року ОСОБА_4 призначено покарання з випробувальним терміном на 2 роки, тобто підозрюваний розуміє, що перебуває на іспитовому строку. Крім того, та на даний час відносно останнього перебувають у провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу обвинувальні акти у кримінальному провадженні №0000360 за ч.2 ст. 185 КК України та №0001230 за ч.3 ст.185 КК України. Таким чином, усвідомлення ОСОБА_4 , що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час застосування у відношенні нього іспитового строку та те, що в подальшому це може враховуватись при винесенні обвинувального вироку, як невідбута частина покарання, схилятиме його до уникнення кримінальної відповідальності по даному кримінальному провадженню та переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про можливість зміни ним місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, і тим самим ухилення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Крім того, суд вважає наявним наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки у разі постановлення обвинувального вироку суду, особа буде засуджена до реальної міри покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), незаконно впливати на свідків, оскільки злочин був скоєний в присутності потерпілої, яка в подальшому допитана та якою було впізнано особу підозрюваного ОСОБА_4 , як того хто його скоїв. Крім того, злочин вчиненого під час відбування іспитового строку покарання за попереднім вирокм, який був винесений нещодавно, а саме, 27.11.2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу.
Відтак,суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

Таким чином, суд вбачає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідка у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено неможливості застосування до підозрюваного у даному кримінальному правопорушенні більш м`якого запобіжного заходу, а тому існує необхідність при призначенні запобіжного заходу тримання під вартою у визначенні альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі - 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 00 годин 58 хвилин 23 грудня 2020 року до 00 години 58 хвилин 20 лютого 2021 року.

Визначити розмір застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 131 340 (сто тридцять одна тисяча триста сорок) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області. .
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 на строк до 20 лютого 2021 року наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає;
- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними по кримінальному провадженню, крім участі у процесуальних діях.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.ч.8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали становить 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено 24.12.2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1