Справа № 441/1583/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/726/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 441/1583/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добряни Городоцького району Львівської області, який проживає на АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 121 КК України
з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 28 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 28 травня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 30 травня 2019 року, близько 22 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, у сутичці з ОСОБА_9 , умисно, металевою сковорідкою, наніс останньому удар в лобну ділянку голови від якого потерпілий не втримався на ногах, впав на підлогу, тоді обвинувачений ногами наніс йому ще декілька ударів в голову, як наслідок умисно спричинив закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів під тверду та в м`які мозкові оболонки головного мозку, що призвело до стиснення і набряку головного мозку, та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння і спричинило смерть потерпілого.
Не погоджуючись з даним вироком, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо ОСОБА_5 змінити та призначити останньому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_8 зазначає, що вирок суду є надто суворим та у суду була можливість застосувати до ОСОБА_5 покарання без позбавлення волі, оскільки обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має незадовільний стан здоров`я, за місцем проживання характеризується позитивно. Вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності істотним чином зменшують ступінь соціальної небезпеки, як самого обвинуваченого, так і вчиненого ним діяння. Крім того, захисник звертає увагу, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 101 від 21.08.2019 ОСОБА_5 психічною хворобою не страждає, виявляє розумову відсталість в ступені помірно вираженої дебільності, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час проявів суспільної небезпеки у ОСОБА_5 не простежується.
У ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви, та просять апеляційну скаргу задовольнити.
Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу захисника обвинуваченого заперечила, просить вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.
Фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються.
Щодо покарання, з яким апелянт не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується посередньо, є особою пенсійного віку, не працює, утриманців немає, а також обставин, що пом`якшують покарання каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення про можливість застосування щодо обвинуваченого ст. 69 КК України, судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_5 , щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, його особу, те, що він раніше не судимий, його похилий вік, згідно із висновком стаціонарної судової психіатричної експертизи № 101 він має порушення психічного здоров`я - розумову відсталість в ступені помірно вираженої дебільності, його ставлення до скоєного, потерпіла не має до нього претензій, а також те, що означені обставини у своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та свідчать про можливість призначення ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.
Підстави для застосування щодо ОСОБА_5 положень ст.ст. 75, 76 КК України, як про це просить апелянт, відсутні.
Відповідно до п. 2, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що судам висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку, у тому числі щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з матеріалів судового провадження клопотання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 було предметом розгляду судом першої інстанції та належним чином вмотивоване у вироку.
Відповідно до ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі, якщо з врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Розглядаючи клопотання захисника про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував вид та розмір покарання, яке буде призначено обвинуваченому, а також обставини кримінального провадження, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та спосіб його вчинення, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину та тяжкі наслідки, що настали смерть потерпілого ОСОБА_9 , який протиправно позбавлений життя внаслідок умисного нанесення тілесних ушкоджень металевим предметом та ногами по голові, вчинення ОСОБА_5 злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, дійшов вірного висновку про те, що звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Твердження захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не враховано незадовільний стан здоров`я, а також те, що він є людиною похилого віку, і це істотно зменшує ступінь суспільної небезпеки колегія суддів вважає безпідставними.
Усі дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, та обставини, які пом`якшують покарання, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.
З урахуванням тяжкості злочину та обставин справи, колегія суддів вважає, що досягнення встановленої ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства та неможливе без відбування ним покарання, а тому підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст. 75, 76 КК України не вбачає.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК Україна у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку в частині призначення покарання та пом`якшення обвинуваченому покарання немає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.
Апеляційна скарга обвинуваченого не містить правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.
Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 28 травня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4