Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000080 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 24 червня 2019 року) за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник володільця майна просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно автомобіль марки Opel Corsa, н.з. НОМЕР_1 .

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, а саме: флеш-носій інформації, пакет абонента «Київстар», тримач для сім-картки з номером НОМЕР_2 , упаковку від телефону марки Astro, документи щодо придбання та митного оформлення автомобіля марки Opel Corsa, н.з. НОМЕР_1 , на 12 аркушах, технічний паспорт та карта проїзду на автомобіль марки Opel Corsa, н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль марки Opel Corsa, н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 з метою збереження речових доказів.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник власника майна вважає, що рішення суду є необгрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що у сторони обвинувачення відсутні будь-які дані, що вилучене майно, на яке накладено арешт, має чи може мати якесь відношення до будь-якого кримінального правопорушення. Також зазначає, що майно не є власністю підозрюваного, не є предметом злочину, не придбане за кошти здобуті злочинним шляхом, не є речовим доказом.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що зазначене в клопотання майно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на це майно.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника власника майна, яка повністю підтримали апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або зберегли на собі його сліди.

З клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000080 від 24.06.2019 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.2 ст.305, ч.1 ст.14 ч.2 ст.311, ч.3 ст.307 КК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання, флеш-носій інформації, пакет абонента «Київстар», тримач для сім-картки з номером НОМЕР_2 , упаковка від телефону марки Astro, документи щодо придбання та митного оформлення автомобіля марки Opel Corsa, н.зн. НОМЕР_1 , на 12 аркушах, технічний паспорт та карта проїзду на автомобіль марки Opel Corsa, н.зн. НОМЕР_1 , автомобіль марки Opel Corsa, н.зн. НОМЕР_1 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000080.

На думку колегії суддів, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя дослідив наявні в матеріалах судового провадження дані і врахував правові підстави для арешту зазначеного в клопотанні майна.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, слідчий суддя наклав арешт на вказане в клопотанні майно з метою його збереження та не настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню на момент проведення досудового розслідування і даним рішенням ОСОБА_4 не позбавлений права звернення до суду в порядку ст.174 КПК України з клопотанням щодо скасування арешту на майно.

Доводи апелянта про те, що у матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що вилучене майно може мати якесь відношення до кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріалами клопотання підтверджуються реальні підстави вважати, що вилечене майно може мати відношення до даного кримінального правопорушення, та його повернення майна, в даному випадку, може призвести до його приховування, зникнення, втрати чи передачі. До того ж, в матеріалах судового провадження відсутні дані про належність зазначеного автомобіля ОСОБА_4 . Не надано таких документів і в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіРівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2020 року якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення цим судом, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3