Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1286/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК україни Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року колегія суддів палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні,

встановила:

Вказаною ухвалою слідчого судді накладено арешт на вісім металевих печей (бочок) для випалювання деревного вугілля, 26 кубічних метрів колод дерев породи береза, 43 кубічних метрів колод дерев породи сосна, шість піддонів, на яких знаходяться 588 паперових мішків з деревним вугіллям, що вилучені на території господарських дворів колишнього СНЦ "Поліський", що по АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність фізична особа -підприємець ОСОБА_8 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, що визнано речовим доказом, а також враховується правова підстава для накладення арешту на майно, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.241 та ч. 1 ст. 246 КК України; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна в повному обсязі.

Вважає, що накладення арешту позбавляє власника майна законного права користування, володіння, розпорядження належним йому майном хоча

на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Слідчим та прокурором не надано доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих ризиків того факту, що незастосування арешту майна може призвести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

На його думку, твердження слідчого що на колоди берези та сосни відсутні необхідні документи не відповідають дійсності, тому що і слідчому і суду були представлені всі документи на виявлені дрова.

Також не відповідають дійсності і твердження слідчого, що ОСОБА_9 своєю діяльністю спричиняє забруднення атмосферного повітря. Суду були надані докази, що в ОСОБА_8 є необхідні докази на зайняття саме такого виду діяльністю, і що викиди його підприємства не спричиняють шкоду довкіллю.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до змісту статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 цієї статті арешт з метою збереження речових доказів може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо це майно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, а зокрема є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до викладеного у ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину та в такому разі слідчий невідкладно зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку. Відмова прокурора погодити клопотання, чи слідчого судді його задовольнити є підставою для визнання такого обшуку недопустимим.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП УНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000327 внесеного в ЄРДР 19.08.2020 року за ч. 1 ст. 241, ч. 1 ст. 246 КК України.

19 серпня 2020 року, близько 10-30 години, на території господарських дворів колишнього СНЦ «Поліський», що по АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_8 , було проведено огляд, під час якого, було виявлено вісім металевих печей (бочок) для випалювання деревного вугілля, 26 кубічних метрів зрубаних колод дерев породи береза та 43 кубічних метрів колод дерев породи сосна, 588 мішків з деревним вугіллям.

Проте, як вбачається з клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження, жодних доказів того, що ОСОБА_8 надав згоду працівникам поліції на проникнення до володіння де він здійснює підприємницьку діяльність та проведення там огляду (обшуку) не має, як і рішення слідчого судді про наданням дозволу на обшук.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що проведений огляд 19 серпня 2020 року території, що по АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_8 проведений з порушенням норм кримінального процесуального закону, а тому є недопустимим доказом.

Крім того, колегія суддів, звертає увагу на те, що в суді першої інстанції представником ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_11 надано до матеріалів справи копії документів: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців про ФОП ОСОБА_12 , де зазначено вид господарської діяльності: виробництво інших основних органічних хімічних речовин (а.с.10-11), копію дозволу № -67 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виданий ФОП ОСОБА_13 (а.с 12), копії видаткових накладних № 59 від 24.01.2020 р., № 60 від 27.01.2020 року № 61 від 28.01.2020, копії товарно - транспортних накладних № Р61 від 28.01.2020р., № Р60 від 27.01.2020 р., Р59 від 24.01.2020 р, копії товарно-транспортних накладних про перевезення деревини автомобільним транспортом серії ЖТВ № 159831 від 27.07.20р., серії ЖТВ № 159873 від 03.08.20р., серії ЖТВ № 460018 від 12.08.2020 року та ін. (а.с 37-39), що стосуються придбання лісопродукції, на що слідчий суддя уваги не звернув та оцінки цим доказам не надав.

Враховуючи, шо досудове розслідування проводиться за фактом забруднення атмосферного повітря та незаконної порубки або незаконного перевезення, зберігання, збуту лісу, а долучені до матеріалів справи письмові докази стверджують протилежне, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Слідчий суддя на думку апеляційного суду не врахував зазначені обставини та вимоги Закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, в тому числі розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки, оскільки фактично зупинив підприємницьку діяльність ОСОБА_8 не маючи жодних доказів, які б хоча б опосередковано могли свідчити про його незаконну діяльність чи незаконне походження вилученої на території його підприємства деревини.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначену ухвалу слідчого судді про арешт майна скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП УНП в Житомирській області ОСОБА_14 про накладення арешту на майно ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2020 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що вилучено на території господарських дворів колишнього СНЦ "Поліський", що по АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_8 , вісім металевих печей (бочок) для випалювання деревного вугілля, 26 кубічних метрів колод дерев породи береза, 43 кубічних метрів колод дерев породи сосна, шість піддонів, на яких знаходяться 588 паперових мішків з деревним вугіллям - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: