У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2020 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фергана Республіки Узбекистан, мешканця АДРЕСА_1 ,

-якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_5 ( в режимі відео конференції з

ДУ «Вознесенська виправна колонія №72»)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає оскаржуване рішення необґрунтованим. На думку апелянта, він не є злісним порушником режиму утримання, щиро розкаюється у вчиненому злочині, має заохочення.

Зазначає, що стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_5 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та ставлення особи до праці за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Старобільського районного суду Луганської області від 27.10.2009 року за ч.1 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 15 липня 2019 року, засудженому зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20.05.2009 року по 29.12.2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З 27.06.2019 року ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія -72».

Початок строку відбування покарання: 20.05.2009 року. Засуджений ОСОБА_5 відбув більше ніж 3/4 частини призначеного строку покарання.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, врахував поведінку ОСОБА_5 протягом всього строку відбування покарання.

Так, за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно. Мав 3 заохочення (останні два з яких ще у 2018 році) та 7 стягнень (останні два у 2019 році), які погашені у встановленому законом порядку.

Згідно характеристики Вознесенської ВК-72, яка є в особовій справі засудженого, засуджений не працевлаштований, бажання працювати не виявляє. Участі в суспільно - корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, не вбачає в цьому необхідність. На відділенні веде пасивний та пристосовницький спосіб життя.

Стягнення погашені у встановленому законом порядку, однак їх наявність свідчать про небажання засудженого під час відбування покарання ставати на шлях виправлення.

Крім того, згідно характеристики Вознесенської ВК-72, затвердженої начальником установи 10 жовтня 2020 року, керівництво Державної установи виконання покарання дійшло висновку, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому не заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. оскільки ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Суд вважає, що доводи апелянта про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції є такими, що не заслуговують на увагу, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2020 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3