Справа № 167/914/20
Номер провадження 1-кп/167/107/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000206, щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в
м. Рожищі Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 19 липня 2013 року за ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією частини майна, який проживає у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК,

в с т а н о в и в :

4 липня 2020 року приблизно о 13:00 неподалік магазину «Дункан» у

м. Рожищі Волинської області (вул. Мазепи, 1А) ОСОБА_4 умисно з корисливих мотивів таємно шляхом вільного доступу повторно з кишені штанів ОСОБА_6 викрав грошові кошти в сумі 400 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 400 грн.
4 липня 2020 року приблизно о 13:00 неподалік магазину «Дункан» у

м. Рожищі Волинської області (вул. Мазепи, 1А) ОСОБА_4 умисно з корисливих мотивів шляхом вільного доступу повторно, дістав з кишені штанів ОСОБА_6 ключ від автомобіля марки «Пежо 607» (н.з. НОМЕР_1 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , проник в салон вказаного транспортного засобу, який був припаркований поблизу будинку № 19 на вул. Менделєєва у м. Рожищі Волинської області, запустив двигун та поїхав ним у м. Луцьк, незаконно заволодівши належним потерпілому ОСОБА_7 автомобілем марки «Пежо 607» (н.з. НОМЕР_1 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 .
4 липня 2020 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) у м. Рожищі після незаконного заволодіння автомобілем марки «Пежо 607» ОСОБА_4 умисно з корисливих мотивів таємно шляхом вільного доступу повторно з автомобіля марки «Пежо 607» (н.з. НОМЕР_1 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , викрав грошові кошти в сумі 3000 грн., які належали ОСОБА_7 , чим завдав потерпілому майнову шкоду в розмірі 3000 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не визнав повністю своєї винності у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК. Дав суду показання про те, що у першій половині дня 4 липня 2020 року він пішов до закинутого приміщення, яке знаходиться поблизу магазину «Крамниця» у м. Рожищі, оскільки хотів випити спиртного і знав, що там збираються компанії для цього. Підійшовши туди, ОСОБА_4 побачив знайомого на ім`я ОСОБА_8 , який в цей час йшов додому, і дізнався від нього, що останній вживав алкогольні напої з потерпілим. Після цього обвинувачений підійшов до ОСОБА_6 , біля якого стояла неповна пляшка горілки, привітався, вони разом випили і почали спілкуватися. Потерпілий був випивший, однак розмовляв нормально. До цього моменту обвинувачений не був знайомий з потерпілим. В ході розмови ОСОБА_4 сказав потерпілому, що йому необхідно у справах поїхати в м. Луцьк та попросив у ОСОБА_6 автомобіль, на що останній погодився, передав ключ від автомобіля, повідомив приблизне місце, де він припаркований, і що документи знаходяться всередині транспортного засобу. Коштів і телефона обвинувачений не бачив у Суморека З. Далі обвинувачений, пройшовши приблизно одну годину в напрямку, який йому вказав потерпілий, побачив автомобіль марки «Пежо» в лісосмузі, яка знаходиться поблизу будинків та залізничної колії, відкрив його, сів за кермо, переконався, що у «бардачку» є документи, завів двигун і поїхав додому, щоб переодягнутися. Після цього ОСОБА_4 приблизно в обідню пору поїхав в м. Луцьк, де зустрівся з товаришем і далі їздив у справах. Зазначав, що у цей день відвідував племінника в м. Луцьку, в якого позичив 200 грн., які витратив на придбання сигарет, кави та бензину. Цього дня в обвинуваченого не вийшло повернути автомобіль потерпілому, оскільки був зайнятий у справах і вони з потерпілим не обговорювали дату повернення транспортного засобу. Ночував в автомобілі. Зазначав, що багажник автомобіля ним відкрився, там бачив сумку з інструментами, однак бензопили не було. Крім того, вказував, що відкривав в автомобілі піддашок від сонця, проте будь-яких грошових коштів не бачив. Наступного дня, тобто 5 липня 2020 року, теж їздив у власних справах у м. Луцьку. Приблизно в другій половині дня обвинувачений припаркував автомобіль марки «Пежо 607» на з`їзді з вул. Володимирської та перебував в ньому ще з чотирма особами. ОСОБА_4 бачив, як через дві машини зупинився автомобіль поліції, а приблизно через 20 хв. приїхала ще одна машина поліції і його затримали.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що в липні 2020 року з п`ятниці на суботу посварився з дружиною і ночував в автомобілі, який перебував на території їхнього господарства, що знаходиться у

м. Рожищі (вул. Менделєєва, 19). Зранку наступного дня дружина сказала потерпілому, щоб відігнав машину з подвір`я, інакше поріже колеса. ОСОБА_9 від`їхав автомобілем приблизно за 200 метрів від їхнього будинку і залишив транспортний засіб поблизу лісового насадження. В автомобілі за сонцезахисним піддашком було 3000 грн., які йому заплатили за роботу напередодні, в «бардачку» документи на автомобіль, та в багажнику бензопила марки «Штіль», яку він постійно використовував, оскільки займався будівельними роботами. Після цього ОСОБА_9 пішов у магазин «Крамниця», з собою мав 500 грн., де придбав пляшку горілки. Далі потерпілий пішов за магазин, де ще з трьома особами, яких він бачив раніше у місті, однак не знає особисто, випив придбану ним пляшку горілки. Категорично заперечує перебування серед них обвинуваченого ОСОБА_4 . Після цього, приблизно о 10:00 вирішив йти додому, однак ще зайшов у магазин, де придбав пляшку пива. Зазначав, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак повністю усвідомлював свої дії. При цьому у нього були з собою в кишені ключі від автомобіля, телефон, та грошові кошти в сумі 400 грн., які залишилися після придбання спиртних напоїв. Оскільки на вулиці було спекотно, потерпілий сів під дерево в затінок неподалік магазину «Дункан» на вул. Мазепи у м. Рожищі, випив пиво і заснув. Прокинувся приблизно о півдні та пішов додому дорогою, яка вела повз те місце, де залишив машину, однак її вже не було. Перевіривши кишені, побачив, що немає ключів від автомобіля, грошей і телефона. Почав шукати автомобіль, запитував в дружини чи не брала вона транспортний засіб, оскільки має запасний ключ. Дружина сказала, що не брала, після чого, приблизно о 19-20 год., пішов в поліцію і подав заяву про викрадення. Зазначав, що обвинуваченого побачив вперше в неділю, коли поліцейські знайшли його автомобіль і привезли його до Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області разом з обвинуваченим. До того часу потерпілий з ОСОБА_4 знайомий не був, раніше ніколи не бачив, серед осіб, з якими вживав спиртні напої, його не було. Категорично заперечив передання будь-кому ключів від автомобіля, як і надання згоди на керування його транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала суду, що на початку липня 2020 року в суботу приблизно о 7:00 вона сказала своєму чоловікові ОСОБА_7 щоб прибрав автомобіль з території подвір`я, оскільки напередодні ввечері вони посварилися. Потерпілий перегнав автомобіль неподалік їхнього будинку біля лісового насадження і залишив його там. Свідкові відоме це місце, оскільки потерпілий час від часу залишав там свій автомобіль. Після цього ОСОБА_10 пішла на роботу. Цього ж дня приблизно о 18 год. з невідомого номера подзвонив її чоловік і запитав чи не брала вона автомобіль, на що свідок відповіла що не брала. Зі слів потерпілого свідку ОСОБА_10 відомо, що в його кишені були 400 грн. та 3000 грн. в автомобілі. Підтверджувала, що ОСОБА_9 постійно возив в автомобілі будівельні інструменти, зокрема й бензопилу, оскільки займається будівельними роботами. Приблизно о 21:00 год., коли свідок повернулася з роботи, то разом з чоловіком та поліцією шукали автомобіль, однак не знайшли. Наступного дня подзвонили поліцейські та повідомили, що на відеокамерах по дорозі в напрямку м. Луцька бачили їхній автомобіль. Зазначала, що за дванадцять років їхнього спільного життя з потерпілим, останній жодного разу не передавав будь-кому керування автомобілем.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона працює продавцем у магазині «Крамниця» в м. Рожищі. Потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 знає. Влітку 2020 року в першій половині дня вона бачила як потерпілий ОСОБА_9 заходив у магазин сам, однак що він купував їй не відомо, оскільки того дня була не її зміна. Після цього свідок поїхала у справах і повернулася в магазин приблизно через годину, однак потерпілого вже там не було. Обвинуваченого того дня свідок ОСОБА_11 не бачила. Наступного дня потерпілий приходив до магазину і вона чула, як він говорив про машину та що в нього щось вкрали.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 5 липня 2020 року він разом із ОСОБА_13 заступили на патрулювання м. Луцька на службовому автомобілі. Приблизно о 14-15 год. надійшло орієнтування, що автомобіль марки «Пежо 607» темного кольору на французькій реєстрації, який міг рухатися зі сторони Рожищенського району Волинської області в напрямку м. Луцька, перебуває в угоні. Приблизно в обідню пору свідок бачив такий транспортний засіб на вул. Володимирській у м. Луцьку, однак на той час ще не було орієнтування. Продовжуючи патрулювання, приблизно о 16:00 ОСОБА_12 побачив цей автомобіль на початку вул. Тарасова, яка прилягає до вул. Володимирської. Далі, екіпаж поліції зупинився на вул. Тарасова приблизно за 150 метрів до автомобіля марки «Пежо 607», та почав слідкувати за ним. У цей час викликали слідчих Рожищенського відділення поліції, які прибули приблизно через 20 хв., і разом з ними підійшли до автомобіля марки «Пежо 607», за кермом якого був ОСОБА_4 , та затримали останнього.

Свідок ОСОБА_13 давала показання, близькі за змістом до показань свідка ОСОБА_12 . Крім того з її показань слідує, що звернувши з вул. Володимирської на вул. Тарасова, вони проїхали припаркований автомобіль марки «Пежо 607», за кермом якого був ОСОБА_4 , приблизно через 150 метрів розвернулися, і зупинили автомобіль. За час їхнього спостереження за автомобілем марки «Пежо 607» обвинувачений перебував в машині один, з неї ніхто не виходив і ніхто не заходив.

Свідок ОСОБА_14 зазначав, що він був запрошений як понятий на слідчому експерименті за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , однак обставини щодо викрадення у потерпілого ОСОБА_6 майна йому не відомі.

З протоколу огляду місця події від 5 липня 2020 року вбачається, що органом досудового розслідування навпроти будинку № 95а на вул. Тарасова у м. Луцьку проведено огляд автомобіля марки «Пежо 607» (н.з. НОМЕР_1 ) чорного кольору на французькій реєстрації. Транспортний засіб припаркований в напрямку виїзду на вул. Володимирську з правого боку. Поряд з автомобілем знаходиться особа, яка представилася ОСОБА_4 . На водійському сидінні виявлено ключ до замка запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Пежо 607» (н.з. НОМЕР_1 ). Під час огляду місця події вилучено, крім цих речей, змиви з керма та сліди рук.
Згідно з висновком експерта від 20 серпня 2020 року № 48 кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи «О» з ізогемаглютинінами анти-«В» і анти-«А» системи «АВО». Кров обвинуваченого ОСОБА_4 відноситься до групи «А» з ізогемаглютиніном анти-«В» системи «АВО». На представлених на дослідження змивах з керма (об`єкти № 1, 2, 3) виявлені сліди поту. В об`єктах № 1, 2, 3 встановлені групові антигени «А» і «Н». На контрольному змиві слідів поту не виявлено. Сліди поту, виявлені на змивах керма (об`єкти № 1, 2, 3) можуть походити від потерпілого ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_4 .
У протоколі проведення слідчого експерименту із потерпілим від 5 липня 2020 року та фототаблицях до нього зафіксовано, що ОСОБА_9 показував магазин «Крамниця», що знаходиться на вул Мазепи, 2, у м. Рожищі, де купував спиртне, а також магазин «Дункан», що на вул. Мазепи, 1, у м. Рожищі. Крім того, потерпілий вказував на місце, де він спав поблизу господарської території на вул. Мазепи, 5, у м. Рожищі, а також місце поблизу лісової смуги, де залишив автомобіль марки «Пежо 607».
Суд визнає недостовірними і такими, що направлені на власний захист та на уникнення відповідальності показання обвинуваченого ОСОБА_4 в суді про те, що потерпілий особисто передав ключі від автомобіля марки «Пежо 607» та дозволив йому керувати вказаним транспортним засобом. Зазначені обставини не підтверджуються будь-якими об`єктивними даними і спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_6 , що покладені судом в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів. Потерпілий, який немає підстав обмовляти обвинуваченого, категорично заперечив знайомство з ОСОБА_4 і передання йому чи будь-якій іншій особі ключів від автомобіля марки «Пежо 607». Також, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні чітко вказав суму коштів, які було в нього викрадено з кишені та з автомобіля, і вказані ним суми коштів відповідають сумам, про які зазначено у висунутому ОСОБА_4 обвинуваченні. Показання потерпілого є послідовними і узгоджуються із матеріалами справи, а тому суд визнає їх достовірними.

Водночас згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у кримінальному провадженні підлягають обов`язковому доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. При цьому, обов`язок доказування покладено виключно на сторону обвинувачення.
Нормою п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК передбачено, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Згідно з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25 листопада 2019 року (справа № 420/1667/18 провадження № 51-10433кмо18) обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч. 1 ст. 242 КПК у редакції Закону України від 13 травня 2014 року № 1261-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» (далі - Закон № 1261-VII); по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч. 2 цієї норми.
Імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.
У решті випадків сторона обвинувачення на стадії досудового розслідування зобов`язана незалежно від наявності інших доказів, за допомогою яких можливо встановити розмір матеріальних збитків, звернутися до слідчого судді з клопотанням про залучення експерта (а в редакції Закону України від 4 жовтня 2019 року № 187-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» - залучити експерта).
ОСОБА_4 інкримінується викрадення з автомобіля марки «Пежо 607» зокрема й належної ОСОБА_7 бензопили марки «Штіль 023» вартістю 2000 грн. Разом з тим у порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК сторона обвинувачення не вчинила процесуальних дій із залучення експерта та не подала до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували вартість такого майна. У судовому засіданні прокурором підтверджено, що вартість бензопили марки «Штіль 023» визначалася зі слів потерпілого. За таких обставин суд виключає із обсягу інкримінованого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК обвинувачення викрадення з автомобіля марки «Пежо 607» бензопили марки «Штіль 023».
Здійснивши, відповідно до встановлених у нормі ч. 1 ст. 337 КПК меж, судовий розгляд на підставі обвинувального акта, заслухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши та проаналізувавши показання потерпілого, свідків, письмові докази у справі, оцінивши їх сукупність на предмет достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) повторно злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК (епізоди щодо викрадення грошових коштів в сумі 400 грн. та 3000 грн.), та вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом повторно злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК. Приймаючи таке рішення, суд керуються критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що вчинені ним злочини за характером посягають на власність, за ступенем суспільної небезпечності є нетяжким і тяжким злочинами з умисною формою вини, а також враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого. Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин в судовому засіданні не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, неодружений, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями, непрацевлаштований, має непогашену судимість за вчинення злочину проти відносин власності і знову вчинив умисні злочини корисливого характеру. Крім того, ОСОБА_4 вчинив злочини через короткий проміжок часу після звільнення із місця позбавлення волі по відбуттю строку покарання. Отже, це дає підстави стверджувати, що обвинувачений не став на шлях виправлення. Наведені обставини щодо судимості обвинуваченого свідчать про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_4 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності. Судом також враховується думка потерпілого ОСОБА_6 , який зазначав про необхідність притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 , а у вирішення питання призначення йому покарання покладався на суд.
У досудовій доповіді Рожищенського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області від 10 грудня 2020 року орган пробації зазначає про існування високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим і вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.
Отже, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, є підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а також застосувати, передбачене ч. 2 ст. 289 КК додаткове покарання у виді конфіскації частини майна обвинуваченого. Із урахуванням того, що відсутні пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, то остаточне покарання необхідно визначати шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Цими ж мотивами суд керується і визначаючи покарання обвинуваченому за кожен злочин окремо ближче до мінімальної межі покарання.
Речові докази у справі: автомобіль марки «Пежо 607» (н.з. НОМЕР_1 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від вказаного автомобіля, необхідно повернути законному володільцю ОСОБА_7 , як це передбачено нормою п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК.
На підставі наведеного, керуючись статтями 368, 374 КПК, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із конфіскацією частини майна.
На підставі ст. 70 КК остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_4 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із конфіскацією частини майна.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання, тобто з 5 липня 2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Речові докази: автомобіль марки «Пежо 607» (н.з. НОМЕР_1 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від вказаного автомобіля - повернути законному володільцю ОСОБА_15 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1