справа №619/3912/19
провадження №1-кп/619/129/20
ВИРОК
іменем України

23 грудня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001816 від 28.08.2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася м. Краматорськ Донецької області, громадянки України, освіта вища, заміжньої, працюючої ТОВ «КЕТ» економістом, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

27.08.2016 приблизно о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керувала технічно справним автомобілем «Лада-Каліна» д/н НОМЕР_1 та зупинилась на узбіччі автодороги «Харків-Щербаківка» (12км+900м) Дергачівського району Харківської області в напрямку с. Щербаківка з боку розташування м. Харкова в попутному напрямку руху.

В подальшому водій ОСОБА_3 , проявляючи злочинну недбалість, порушуючи Правила дорожнього руху України, не переконавшись в тому, що маневр виїзду з узбіччя на асфальтобетонне покриття дороги буде безпечним та не створить перешкод, або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, виїхала на проїзну частину вказаної автодороги, де передньою лівою частиною керованого нею автомобіля допустила зіткнення з передньою правою частиною автомобіля «Нісан Прем`єра» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 , що рухався з боку розташування м. Харкова, чим грубо порушила вимоги п.10.1 та п.10.4 Правил дорожнього руху України, згідно якими:

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.10.4 «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю».

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю «Нісан Прем`єра» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, у виді: поєднаної закритої черепно-мозкової травми та гіперекстензійної травми шийного відділу хребта та їх наслідки, закритої травми грудної клітини, що спричинила тривалий розлад здоров`я понад три тижні, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-2587/2018 від 14.08.2018 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.

Порушення вимог Правил дорожнього руху України водія ОСОБА_3 виразилося в тому, що вона, у відповідності з висновком автотехнічної експертизи №7693/17454/17455 від 29.08.2019 керуючи автомобілем «Лада-Каліна» д/н НОМЕР_1 проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку та допустила зіткнення з автомобілем «Нісан Прем`єра» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 , що спричинило вищевказані наслідки.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала і пояснила, що 27.08.2016 року вона рухалася на автомобілі «Лада-Каліна» д/н НОМЕР_1 на автодорозі «Харків-Щербаківка» Дергачівського району Харківської області в напрямку м. Краматорськ Донецької області з м. Харкова. В автомобілі перебували її чоловік ОСОБА_11 та співробітник чоловіка на ім`я ОСОБА_12 . Рухаючись по окружній дорозі вони зрозуміли, що збилися з правильного напрямку дороги, тому на ОСОБА_13 -образному перехресті вона вирішила розвернутися. Перед маневром вона включила поворот, тобто виконала всі передбачені правилами заходи, але в цей момент відчула удар. Машина зупинилася трохи далі перехрестя ближче до середини дороги. Після ДТП перебувала в шоковому стані, тому хто викликав працівників поліції та швидку допомогу сказати не може. Працівники поліції приїхали через деякий час, відібрали пояснення у неї та чоловіка, а потім відвезли її на проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Обвинувачена була твереза, тому далі слідчий повідомив, що зв`яжеться телефоном. Вони з чоловіком попросили адресу лікарні, де перебувала потерпіла, але вона відмовился від матеріальної допомоги. Вважає себе невинною, так як на обочині вона не стояла, а значить з обочини на дорогу не виїжджала. Винним у ДТП є водій автомобіля «Нісан» ОСОБА_10 .

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_3 , не визнаючи свою провину, заперечує порушення нею правил дорожнього руху, тобто обрала такий спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин. Вина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 27 серпня 2016 року вона разом з колегою ОСОБА_14 та донькою останньої їхали з м. Харкова на автомобілі «Нісан» під керуванням водія ОСОБА_10 . Потерпіла перебувала на передньому пасажирському сидінні. Вони рухалися на автодорозі «Харків-Щербаківка». Коли виїхали з заправки, то вона побачила автомобіль начебто світлого кольору, який різко з обочини траси виїхав наліво в попутному до них напрямку та відчула удар автомобілів. Прийшла потерпіла до тями в лікарні 31 серпня 2016 року. В результаті ДТП вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, стала інвалідом 2 групи, потребує постійного лікування і дотепер, має проблеми з зором та наслідки черепно-мозкової травми. На лікування матеріальну допомогу їй надавали родина, близькі, знайомі, друзі та колеги, яким вона безмежно вдячна, але обвинувачена ОСОБА_3 жодної допомоги або слів підтримки не надала.

Показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 27 серпня 2016 року він на автомобілі «Нісан» приблизно о 17 годині віз з м. Харкова потерпілу ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_16 з донькою. Виїжджаючи з заправки, рухаючись на автодорозі «Харків-Щербаківка», він побачив автомобіль «Лада Каліна», який стояв на обочині. Практично порівнявшись з вищевказаним автомобілем він відчув удар і взрив подушки. Коли опритомнів, то почув крик в автомобілі і практично випав з авто, лежав на землі біля автомобіля, рухатися не міг, так як отримав травму спини та поламані пальці на ногах. Водій автомобіля «Каліна» перебувала в своїй машині, а два її пасажира стояли біля автомобіля і пили пиво. Вони навіть не підходили до них і не поцікавилися про стан постраждалих. Коли приїхала швидка медична допомога, то свідок був госпіталізований.

Поясненнями свідка ОСОБА_17 про те, що 27.08.2016 він перебував в автомобілі свого знайомого ОСОБА_18 , а за кермом знаходилася дружина останнього ОСОБА_19 . Рухалися вони по автодорозі «Харків-Щербаківка», але пропустили необхідний їм поворот з дороги на м. Краматорськ, тому вирішили розвернутися на ОСОБА_13 -образному перехресті. ОСОБА_20 повернути не встигла, а тільки почала трохи рухатися взявшись за кермо, коли вони відчули удар. Свідок побачив пиль та зліва в кюветі автомобіль чорного кольору. Свідок вийшов з автомобіля, але не підходив до автомобіля у кюветі. Швець ОСОБА_21 телефонував у швидку допомогу.

Поясненнями свідка ОСОБА_22 , який повідомив, що 27 серпня 2016 року він разом з дружиною та ОСОБА_23 в автомобілі «Лада Каліна» поверталися з м. Харкова в м. Краматорськ. По дорозі вони заблукали, тому на Т-образному перехресті вирішили розвернутися, щоб рухатися назад, але на обочині вони не стояли, не зупинялися, а практично рухалися весь час, поки не доїхали до пунктирної розділяючої полоси. На правій полосі дружина вже почала трішки повертати вліво, коли вони відчули удар в ліву частину автомобіля. Автомобіль «Нісан» чорного кольору їх ударив.

Поясненнями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що 27 серпня 2016 року він рухався з м. Харкова до с. Гоптівка на автодорозі «Харків-Щербаківка». Перед ним по трасі рухалися автомобілі. При цьому він бачив автомобіль «Каліна» сріблястого кольору, який стояв на обочині. Коли чорний автомобіль порівнявся з вищевказаним автомобілем, то останній почав рухатися вліво з обочини і спровокував ДТП. Автомобіль чорного кольору від удару влетів в бетонний відстійник, на зустрічну полосу, а потім в щиток. Автомобіль синього кольору, який їхав попереду свідка об`їхав «Каліну» і поїхав далі, а свідок зупинився. Побачив, як з чорного автомобіля вийшла дівчинка дитина, яка дуже кричала та її мама. Останніх вони відправили до лікарні, зупинивши попутній транспорт, а пасажира переднього сидіння без тями забрала швидка медична допомога. Автомобіль «Каліна» в праву частину вдарив чорний автомобіль. Два пасажири, які перебували в «Каліні» жодної допомоги не надавали.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила про те, що 27 серпня 2016 року вона разом з неповнолітньою донькою та колегою ОСОБА_7 на автомобілі «Нісан» під керуванням водія ОСОБА_10 поверталися ввечері з м. Харкова додому. Свідок з донькою перебували на задньому сидинні автомобіля. На автодорозі «Харків-Щербаківка» після того, як вони заправилися на заправці і почали виїжджати на трасу, перед ними різко на дорогу виїхав автомобіль «Каліна», розвернувся і почав рух назустріч в лоб автомобілю під управлінням ОСОБА_10 . Сталася ДТП, її донька кричала, плакала. Свідок дуже злякалася за стан здоров`я дитини, тому на попутному транспорті вона з донькою поїхали до лікарні в м. Харків. В результаті ДТП дуже постраждала ОСОБА_7 , яка довго лікувалася, потребувала матеріальної допомоги та підтримки.

Суд критично оцінює пояснення вищевказаного свідка в частині того, що автомобіль під керуванням обвинуваченої ОСОБА_3 після розвороту рухався лоб в лоб автомобілю «Нісан» під керуванням ОСОБА_10 , так як в цій частині її пояснення спростовуються показами потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 .

Дослідженими в судовому засіданні даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 серпня 2016 року та схемою до неї на а.с. 8-26 том справи 1.

Даними висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №83/17 від 23.05.2017 за висновком якої в момент первинного контакту автомобіль «Нісан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 правою боковою частиною переднього бамперу контактував з лівою боковою частиною переднього бамперу автомобіля «ВАЗ-1118» (Лада-Каліна) р.н. НОМЕР_3 , в момент первинного контакту автомобіль «Нісан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 своєю правою боковою частиною був звернутий до лівої бокової частини автомобіля «ВАЗ-1118» р.н. НОМЕР_3 , при цьому кут між їх повздовжніми осями був приблизно 15 градусів. Якщо спарені сліди, що зафіксовані на схемі до протоколу ОМП від 27.08.2016 залишені автомобілем «Нісан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 , то місце зіткнення автомобілів «Нісан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 та «ВАЗ-1118» р.н. НОМЕР_3 розташовувалось до початку спарених слідів. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку встановити розташування місця зіткнення більш точно відносно меж проїжджої частини та спарених слідів експертним шляхом не представляється можливим. З причин вказаних у дослідницькій частині висновку, встановити швидкість руху автомобілів «Нісан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 та «ВАЗ-1118» р.н. НОМЕР_3 у момент первинного контакту експертним шляхом не представилось можливим. (а.с. 76-92 том справи 1).

Даними висновку судової авто-технічної експертизи №649/17 від 31.10.2017 про те, що на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «Нісан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 , перебувала у працездатному стані і не мала несправностей, які впливали б на її вихідні параметри. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «Нісан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 , перебувало в технічно несправному, але працездатному стані. Несправність рульового керування досліджуваного автомобіля полягає у вигляді деформації правої рульової тяги та виникла під час ДТП. (а.с. 132-138 том справи 1).

Даними висновку судової авто-технічної експертизи №650/17 від 31.10.2017 про те, що на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «Лада Каліна» р.н. НОМЕР_1 , перебувала у працездатному стані і не мала несправностей, які впливали б на її вихідні параметри. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «Лада Каліна» р.н. НОМЕР_1 , у працездатному стані і не мало несправностей, які впливали б на її вихідні параметри. (а.с. 143-148 том справи 1).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту та схемою до нього за участю потерпілої ОСОБА_7 та водія ОСОБА_10 від 07.09.2018, в ході якого останні пояснили та показали як і при яких обставинах трапилася ДТП 27.08.2016. (а.с. 194-201 том справи 1).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_9 від 07.09.2018, в ході якого обвинувачена показала та пояснила при яких обставинах сталася ДТП 27.08.2016. (а.с. 204-209 том справи 1).

Даними висновку судово-медичної експертизи №1282-А/17 від 08.11.2017 року, згідно якої у потерпілої ОСОБА_26 мали місце пошкодження: - контактний опік 1-2 ступенів правої верхньої кінцівки, походження якого встановити не виявляється можливим. Діагноз закрита черепно-мозкова травма, ушиб головного мозку, травматичний субарахноідальний крововилив, забиття м`яких тканин голови та обличчя, закрита гіперекстензійна травма шийного відділу хребта, травма зв`язкового апарату, травма шийного сплетіння, травматична плексопатія, проксимальний глибокий поріз правої руки. (а.с. 150-152 том справи 1).

Даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №09-2587/2018 від 14.08.2018 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження: - поєднана закрита черепно-мозкова травма та гіперекстензійна травма шийного відділу хребта у формі забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, з розвитком окорухових порушень у вигляді паралітичної косоокості, що розходиться, переважно лівого ока, травматичного мідріазу, травми симпатичних нервів шийного сплетення, травматичної плексопатії, проксимального парезу правої верхньої кінцівки; - закрита травма грудної клітини у вигляді переломів 5 та 6 правих ребер по лопатковій лінії; - множинні підшкірні гематоми (синці) на правому плечі, правому передпліччі, на передній поверхні правої та лівої гомілки; - опіки правого плеча та правої кисті, які загоїлись з утворенням рубців. Закрита травма грудної клітини утворилась внаслідок ударної дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились. Множинні підшкірні гематоми (синці) утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, за механізмом удару або удару-стиснення. Враховуючи дані із наданої медичної документації та морфологічні ознаки встановлених тілесних ушкоджень, вони могли бути отримані у строк вказаний у постанові, тобто 27.08.16 в умовах дорожньо-транспортної пригоди. На теперішній час у ОСОБА_7 відмічаються стійки наслідки поєднаної закритої черепно-мозкової травми та гіперекстензійна травма шийного відділу хребта. Поєднана закрита черепно-мозкова травма та гіперекстензійна травма шийного відділу хребта та їх вищевказані наслідки складають 20% та 5% стійкої втрати загальної працездатності, що у сумі становить 25% і за цією ознакою відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Закрита травма грудної клітини не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижнів (21день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. (а.с. 182-190 том справи 1).

Даними висновку судової авто-технічної експертизи №1005/18 від 31.10.2018, згідно свідчень водія ОСОБА_10 : 1. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Нісан прем`єра» ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до дорожнього руху України, до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.2. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, відповісти на питання: «Чи маються в діях водія ОСОБА_10 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою?», не представилося можливим.3. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Лада Каліна» ОСОБА_3 , повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.4. В діях водія автомобіля «Лада Каліна» ОСОБА_3 , вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням цієї події.Згідно свідчень водія ОСОБА_3 з причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, відповісти на питання: «Як повинен був діяти водій ОСОБА_10 в обстановці яка склалась відповідно Правил дорожнього руху України?», «Чи маються в діях водія ОСОБА_10 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою?», «Як повинен був діяти водій ОСОБА_3 в обстановці яка склалась відповідно Правил дорожнього руху України?» та «Чи маються в діях водія ОСОБА_3 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою?», не представляється можливим. (а.с. 226-229 том справи 1).

За висновком комплексної судової авто-технічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №7693/17454/17455 від 29.08.2019 вказано, що ознаки характерні для електронного монтажу запису звуку у відеофайлі «VIDEO00325.mp4», що записаний в області даних лазерного диску DVD+RW «VIDЕХ» №PWD648 WА, (незавершені фрази, або фрази без змістовного початку, різкі зміни в семантичному вмісті мовлення, зміни темпу мовлення, різкі зміни фону звукозапису, клацання, фрагменти з відсутністю мовних сигналів тощо) не виявлені. Ознак характерних для електронного монтажу відеозображения (різких змін сюжету, що фіксується, перерв у відображенні сюжету, тощо) не виявлено. Ознак переривання у записі відеофонограми - не виявлено. Однак, визначити, чи піддавались в цілому монтажу відео файл «VIDEO00325.mp4», записаний в області даних лазерного диску DVD+RW «VIDЕХ» №PWD648 WА, не представляється можливим у зв`язку з тим, що запис є копією, записаною за допомогою комп`ютерної техніки. Місце зіткнення автомобілів ВАЗ-1183 та Нісан прем`єра розташовувалося перед початком утворення слідів чорного кольору на проїзній частині, в районі розташування переривчастої лінії дорожньої розмітки, яка поділяє праву та ліву смуги руху автодороги «Харків-Щербаківка» в напрямку до с. Щербаківка. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, встановити місце зіткнення автомобілів ВАЗ-1183 та Нісан прем`єра у поздовжньому та поперечному напрямку з розмірною прив`язкою вздовж меж проїзної частини, не представляється можливим. Відповідно показам водія автомобіля Нісан прем`єра ОСОБА_10 (автомобіль ВАЗ-1183 виконував маневр зміни напрямку руху вліво з правого узбіччя). В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності з вимогами п.п 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_3 мала технічну можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України для чого в неї не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_3 не відповідають вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Нісан прем`єра ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання постанови в частині: «Чи мав технічну можливість водій ОСОБА_10 запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України? Чи є в діях водія ОСОБА_10 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку з подією?», - експертним шляхом, з технічної точки зору, не представляється можливим. Відповідно показам водія автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_3 (автомобіль ВАЗ-1183 виконував маневр зміни напрямку руху вліво з правої смуги руху). В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання постанови в частині: «Чи мав технічну можливість водій ОСОБА_3 запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України? Чи є в діях водія ОСОБА_3 , невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку з подією?», - експертним шляхом, з технічної точки зору, не представляється можливим. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання постанови в частині: «Як повинен був діяти водій ОСОБА_10 в даній дорожній обстановці згідно вимог Правил дорожнього руху України"? Чи мав технічну можливість водій ОСОБА_10 запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України? Чи є в діях водія ОСОБА_10 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку з подією?» - експертним шляхом, з технічної точки зору, не представляється можливим. (а.с. 332-347 том справи 1).

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин, суд враховує саме показання, надані виключно в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Поняття належності та допустимості доказів визначене ст.ст. 85, 86 КПК України. Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини передбачена ст. 87 КПК України. Визнання доказів недопустимими передбачене ст. 89 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заявив про те, що суд має визнати недопустимими доказами у справі протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , так як останній проводився за участю потерпілої ОСОБА_7 , яка підтвердила обставини та механізм ДТП, як вказав свідок ОСОБА_10 , а також останній мав статус підозрюваного, а значить не попереджався як свідок про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивих показань. Як результат мають бути визнані недопустимими доказами і висновки проведених у справі експертиз, в основу яких експерти поклали протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , як «плоди отруєного дерева» за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України від 30.04.2015». Погодитися з твердженням захисника суд підстав не має, так як в ході досудового розслідування ОСОБА_10 статусу підозрюваного не мав, в матеріалах справи відсутні дані про те, що останньому пред`являлася підозра.

Суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні вищевказані докази, які у відповідності до ст.ст. 85, 86 КПК України є належними та допустимими, оцінюючи їх у своїй сукупності, приходить до висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 .

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 суд враховує, що відповідно до ст. 66 КК України та ст. 67 КК України відсутні обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, має постійне місце проживання та місце роботи, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, характеризується за місцем роботи позитивно. Крім того має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно статті 12 КК України зі змінами в редакції Закону №2617-У11 від 22.11.2018, які набрали чинності 01 липня 2020 року, є нетяжким злочином, необережним за формою вини. Суд враховує роз`яснення п. 20 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в яких зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також особу винного.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України в редакції на час скоєння злочину серпень 2016 року у виді штрафу та вважає доцільним застосування до неї додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, в межах санкції частини цієї статті, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи сукупність даних про особу обвинуваченої, суд вважає, що вони істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого останньою злочину.

Однак відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На підставі ст. 74 ч. 5 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України, тому суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від призначеного основного та додаткового покарання, так як злочин за яким обвинувачується остання за ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Потерпіла ОСОБА_7 подала цивільниий позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дружньо-транспортної пригоди. На момент подачі позовної заяви потерпілою ОСОБА_7 правила регулювання деліктних зобов`язань допускали можливість одержання потерпілим страхового відшкодування як за договором так і безпосередньо від винуватця дорожньо-транспортної події. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд за ч. 1 ст. 12 ЦК України і відповідно до ст. 14 ч. 2 ЦК України не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Крім того, суду не заявлялися клопотання про залучення страхової компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна» до участі у справі в якості співвідповідача. Докази про те чи вищевказана страхова компанія повідомлялася обвинуваченою у передбачені законом строки про страховий випадок суду не надано. Також не надано суду даних з державного реєстру страхових компаній чи не припинила свою діяльність страхова компанія на 2020 рік.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, яка отримала матеріальну та моральну шкоду від злочину, має право пред`явити до обвинуваченого або до осіб, які несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року з наступними змінами під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського ведення, оперативного керування або за іншими підставами.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 26000 грн. підлягає задоволенню, так як потерпіла понесла матеріальні витрати пов`язані з її лікуванням, які підтверджуються ксерокопіями доданих до позову квитанцій та чеків на придбання медичних препаратів. В результаті злочину ОСОБА_7 причинена моральна шкода у вигляді перенесених фізичного болю та страждань, яких вона зазнала у зв`язку втратою та погіршенням стану здоров`я, звичайного способу життя та отриманням в результаті ДТП другої групи інвалідності. З урахуванням викладеного, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та враховуючи характер переживань, тривалості негативних наслідків, внаслідок чого потерпіла вимушена звертатися до суду за захистом порушеного права, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 100000 грн.

Процесуальні витрати за проведені експертизи покласти на обвинувачену ОСОБА_3 .

Речових доказів у справі не мається.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`яти ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_3 від призначеного основного та додаткового покарання за даним вироком на підставі ст.ст. 49 ч. 1 п. 2, 74 ч. 5 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави понесені витрати за проведення експертиз у справі в сумі 10820 грн. 60 коп.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 26000 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя ОСОБА_1