КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000352 від 27.02.2020 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою до 27.02.2021 року, включно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, одруженому, працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.3 ст.289, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Головним слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000352 від 27.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.ч.3, 4 ст.189, ч.2 ст.258, ч.3 ст.289 КК України.

23 липня 2020 року о 16:48 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та того ж дня в рамках кримінального провадження №0000352 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.4 ст.187, ч.3 ст.27 ч.3 ст.289, ч.3 ст.27 ч.3 ст.146 КК України.

25 липня 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

15 вересня 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000352 до 23.04.2021 року.

10 листопада 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 08.01.2021 року.

22 грудня 2020 року старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 за погодженням зі старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в організації вчинення ряду тяжких та особливо тяжких злочинів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року продовжено підозрюваному ОСОБА_11 строк тримання під вартою до 27.02.2021 року, включно, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя послався на врахування практики Європейського суду з прав людини, доведеності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих злочинів, та того, що ризики можливої неправомірної поведінки підозрюваного, які встановлені попередніми судовими рішеннями, не зменшилися та продовжують існувати. При цьому слідчий суддя не визначав розмір застави у кримінальному провадженні з урахуванням того, що злочини, у причетності до яких підозрюється ОСОБА_11 , вчинені із застосуванням насильства.

На вказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її постановленою з істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України та без повного з`ясування обставин справи, встановлення яких є обов`язковим відповідно до ст.178 КПК України. На думку апелянта, слідчий суддя залишив поза увагою, що прокурор не довів неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та не навів обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явились нові ризики, а також не взяв до уваги доводи захисників про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений та має чотирьох дітей, батьків пенсійного віку на утриманні, при цьому ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації, місце роботи та законне джерело доходу. Крім того, слідчим суддею без переконливих мотивів відхилені доводи сторони захисту щодо недопустимості окремих документів, наданих стороною обвинувачення в якості доказів обґрунтованості врученого ОСОБА_6 повідомлення про підозру, не враховано, що повідомлення про підозру не містить відомостей про те в який саме спосіб ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому злочини. Окремо апелянт звертає увагу, що органом досудового розслідування не надано жодних доказів щодо заволодіння майном потерпілого, при цьому на даний час вже проведені практично всі необхідні та невідкладні слідчі дії щодо виявлення та вилучення речових доказів у кримінальному провадженні, за майже 7 місяців перебування ОСОБА_6 під вартою окрім потерпілого не допитано жодного свідка. Крім того, слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою були порушені основні засади кримінального провадження, серед яких забезпечення права на захист, а саме: без об`єктивної на те необхідності залучено захисника за призначенням, проігноровано дотримання розумних строків, не враховано відсутність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 30 грудня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а уразі неможливості, визначити заставу відповідно до ст.182 КПК України.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги;
захисників та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу;
ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

За змістом ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п.48).

При оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні даними, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.3 ст.289, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, є обґрунтованою.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Крім цього, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_11 , тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні зазначених злочинів, та конкретні обставини кримінального провадження, що у свою чергу дає підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 одного з запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р.). Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, слідчим суддею не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, вказаним слідчим у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має на утриманні чотирьох дітей та батьків пенсійного віку.

При цьому колегія суддів враховує, що досудове розслідування у даному кримінальному не завершено.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання за кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваного, наявність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, родини і дітей на утриманні, а також, враховуючи що слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих злочинів та приймаючи до уваги недоведеність прокурором тих обставин, що протягом досудового розслідування у кримінальному провадженні з`явились інші підстави або збільшились ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують необхідність подальшого тримання підозрюваного під вартою, а також виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, що передбачено кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст.5 §1(с) Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод, можливо зробити висновок, що цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою до 27.02.2021 року, включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , погоджене зі старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та обов`язків покладених судом, визначити до 27.02.2021 року включно.

Негайно доставити ОСОБА_6 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Офіс Генерального прокурора, а її виконання на орган Національної поліції України за місцем перебування ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3