Справа № 545/3262/20
Провадження № 1-кп/545/261/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2020 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого водія 2-го мінометного взводу мінометної батареї у військовому званні «солдат», в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

І. Викладення обставин справи, встановлених судом
02 квітня 2019 року ОСОБА_4 добровільно уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗС України на посадах сержантського і старшинського складу з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 строком на три роки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року (по особовому складу) № 92 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, цього ж дня ОСОБА_4 поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого водія 2-го мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».
Згідно вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV та умов укладеного контракту військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, яки настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію Демобілізація комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, і на теперішній час відповідних рішень не прийнято.
Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжувався на цих територіях до оголошення (набрання) чинності окремого рішення президента України про демобілізацію, яке станом на 23 вересня 2019 року оголошено не було.
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому званні «солдат», проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого водія 2-го мінометного взводу мінометної батареї, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, у порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України», Військової присяги, затвердженої постановою Верховної Ради України «Про текст Військової присяги» від 06 грудня 1991 року та умов укладеного контракту, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, 14 вересня 2019 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та попрямував до свого місця проживання: АДРЕСА_4 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язки, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 24 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв., був затриманий оперуповноваженим ВКП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_5 про що о 10 год. 00 хв. складений протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та підозрюваний доставлений у приміщення ТУ ДБР у м. Полтава.
ІІ. Кваліфікація дій обвинуваченого судом
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факти його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

ІV. Позиції учасників судового розгляду
Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пропонувала суду призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Обвинувачений, визнаючи вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, просив його суворо не карати.

V. Мотиви призначення покарання
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.

Враховуючи конкретні обставини справи і те, що обвинувачений ОСОБА_4 в даний час проходить службу у Збройних Силах України, приймав участь в АТО, має на утриманні малолітню дитину, по місцю проходження військової служби характеризується посередньо, не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням..

VІ. Мотиви інших рішень
Судові витрати відсутні, заходи забезпечення не застосовувалися.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання та визначити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_4 , звільненим від відбування покарання з випробуванням покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби, у разі звільнення із військової служби нагляд за ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1