Справа № 703/2747/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м.Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

під час проведення підготовчого судового засідання у м. Сміла кримінального провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0001083 від 15.07.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: останній раз вироком Оболонського районного суду міста Києва від 06.06.2017 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, який вступив у законну силу 09.04.2019 року відповідно до ухвали Київського апеляційного суду тримається під вартою у ДП "Черкаське СІЗО"

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

в провадженні Смілянського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор заявила клопотання щодо продовження тримання під вартою обвинуваченого з огляду на те, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які, на даний час не зменшилися. Зазначила, що ОСОБА_3 раніше судимий, по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, не має постійного місця роботи та достатніх матеріальних цінностей для проживання, в зв`язку з цим може вчинити інші кримінальні правопорушення, крім того, знаючи про можливу міру покарання за вчинений злочин, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зауважила, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Обвинувачений просив в задоволенні заявленого прокурором клопотання відмовити. Просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що він має трьох малолітніх дітей від двох дружин, яких необхідно утримувати.

Захисник, зважаючи на вказане його довірителем, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпіла в підготовче судове засідання не з`явилася.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та захисника, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилається заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта» проти Італії (Labita v. Italy), Справа «Харченко проти України (заява № 40107/02, п.79).

Діючим кримінально-процесуальним законом передбачено застосування запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст.177 КПК України).

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим на шлях виправлення не став та знову вчиний умисний злочин, по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років а також, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні. Крім того, суд враховує, що обвинувачений не працює, не має достатніх матеріальних цінностей для існування, що може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд також враховує, що жодні дії, на рахунок встановлення позиції обвинуваченого стосовно вчиненого ним злочину по даному кримінальному провадженню не встановлено, відтак, з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів унеможливлення впливу на потерпілого вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою ще на два місяці.

Судом враховано, що рішення про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу, який обмежує його права і свободи, в даному випадку, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи над презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого на наявність у нього малолітніх дітей та необхідність їх утримання, оскільки жодних доказів, на предмет підтвердження вказаного ні обвинуваченим, ні його захисником суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків буде достатнім внесення застави в межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 гривень.

Керуючись ст. 314, 331, 372 КПК України суд,

ухвалив:

Продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб до 06 листопада 2020 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 42040 грн., після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений або застоводавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду у встановлений судом час, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, заборонити спілкуватися з потерпілим, свідками у справі у будь-який спосіб.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на весь час судового розгляду справи.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом 7 днів до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду скарги апеляційним судом.

Копію ухвали направити до ДП «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання та вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Повний текст ухвали проголошено 10 вересня 2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1