Справа № 192/2296/19
Провадження № 1-кп/206/108/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2020 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000674 від 24.10.2018, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Григорівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянки України, маючої середню спеціальну освіту, на утримані маючої малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одруженої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_3

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що 06 жовтня 2018 року близько о 19 годині 20 хвилин, перебуваючи на території фермерського господарства, розташованого в смт. Солоне, по вул. Задернюка, 144, Солонянського району, Дніпропетровської області, в ході виниклої сварки з ОСОБА_6 , на грунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на заподіяння легких тілесних ушкоджень, котрий виник з вказаних мотивів, умисно нанесла один удар долонею лівої руки в праву сторону обличчя та один удар дверцятами автомобіля по правому плечу ОСОБА_6 , чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді 2-х синців - на правій щоці з переходом на проекцію нижньої щелепи праворуч у середню третину, по передньо-зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, садна в передвушній області праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення ОСОБА_3 вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину при вищезазначених обставинах не визнала у повному обсязі при цьому суду показала. З потерпілою ОСОБА_6 перебуває в неприязнених відносинах. 06.10.2018, приблизно о 19 годині 00 хвилин, вона зі своїм чоловіком ОСОБА_10 приїхали на роботу до останнього, а саме на ферму. По дорозі на мобільний телефон чоловіка, зателефонувала його колишня дружина (потерпіла ОСОБА_6 ) і в них виникла сварка з приводу їх сина ОСОБА_11 , потерпіла весь час запитувала ОСОБА_10 де той знаходиться. По приїзду на ферму, ОСОБА_10 пішов у справах, а вона залишилась його чекати на території ферми. В цей час на роботу чоловіка, на автомобілі сірого кольору приїхала ОСОБА_6 разом із сином. Знаходячись на не великій відстані від потерпілої, вона побачила ОСОБА_10 , який підійшов до потерпілої та між ними почався конфлікт з приводу того, з ким повинен проживати їх син ОСОБА_11 . Вона також підійшла до останніх, відстань між нею та потерпілою була приблизно 1,5-2 метри. В цей час потерпіла знаходилась біля дверей автівки. ОСОБА_6 почала її звинувачувати в тому, що їх шлюб з ОСОБА_11 розпався, через неї та між ними почався словесний конфлікт. Фізичною сили під час конфлікту ніхто з них один до одного не застосовував, бійки між ними не було. Потерпіла весь час жестикулювала руками та погрожувала їй заявою до поліції. ОСОБА_10 просив ОСОБА_6 неодноразово припинити сварку, однак остання не реагувала на зауваження та продовжувала сваритися. Через деякий час потерпіла сіла до автіки та поїхала звідти. Син чоловіка ОСОБА_11 , в цей час сидів в автівці батька, та під час конфлікту до них не виходив. Крім того, водій, який привіз ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , весь цей час також сидів в автівці та з автомобілю під-час конфлікту не виходив. Вказану обставину вона бачила, оскільки той постійно щось передивлявся в своєму мобільному телефоні. На вулиці вже сутеніло і екран мобільного телефону постійно світився, через лобове скло автівки. Після того, як потерпіла поїхала, вони разом з чоловіком та його сином поїхали до бабусі у гості, де остання прохала залишитися ОСОБА_11 з нею, але той не захотів та поїхав разом з ними додому. Дитина, після вказаної сварки перебувала в нормальному настрої. Де саме, потерпіла отримала тілесні ушкодження, їй не відомо. Через деякий час вона дізналася, що відносно неї відкрите кримінальне провадження, з яким її було ознайомлено. Окрім того, вказала, що 16 серпня її викликав слідчий на прізвище ОСОБА_13 без офіційної повістки до райвідділку. Завівши її та її чоловіка ( ОСОБА_10 ) у різні кабінети райвідділу поліції. На її запитання чи буде проведений допит, зазначав, що авжеж буде, однак допит проведено так і не було. Згодом, слідчий вручив їй повістку-виклик на наступну дату. В неї на вказану дату вже були придбані квитки за кордон до Італії, про що вона зазначила слідчому. Однак, останній нічого з цього приводу не відповів. Повернувшись додому вона надіслала письмову заяву на адресу слідчого з цього приводу. Пізніше їй стало відомо, у зв`язку з тим що вона не з`явилася на зазначену дату до відділу поліції і своєчасно не надала слідчому ОСОБА_14 підтверджуючих документів, про те що вона буде за кордоном, її було оголошено у розшук. Про вказану обставину, вона дізналася приблизно 20 вересня, перебуваючи за кордоном. Ій стало відомо, що вона є підозрюваною по кримінальному провадженню за фактом нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, а її оголошено в розшук. Після цього, в телефонному режимі вона намагалася спілкуватися з прокурором та слідчим з цього приводу, про що є підтверджуючи документи, а її чоловік повідомив останнього, що вона буде у жовтні місяці вже вдома. Після повернення з Італії до неї додому прийшли оперуповноважений з потерпілою, без будь-яких документів, вручив їй та її чоловіку повістки-виклики до відділу поліції, а 1 листопада 2019 року нею було підписано повідомлення про підозру. Разом з тим зазначила, що в минулому році вона неодноразово писала клопотання до відділу поліції, про те що вважає всі слідчі дії є не законними та просила співробітників поліції провести слідчий експеримент з нею, свідком ОСОБА_12 та потерпілою, оскільки свідок ОСОБА_12 , спілкується з потерпілою, як і дружина останнього, та може надавати неправдиві відомості. Також зазначила, що після розлучення ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , вона з останньою не конфліктувала, а з боку потерпілої були постійні погрози на її адресу, а саме остання телефонувала її матері, викладала до соціальних мереж та мережі «Інтернет» щодо неї погрози та писала «смс» повідомлення, з цього приводу. Жодного разу між ними бійки не траплялося. Цивільний позов не визнає в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , суду показала, що обвинувачену ОСОБА_3 , знає з 2011 року, неприязнених відносин до останньої не має. ОСОБА_10 є її колишнім чоловіком, з яким вони розлучилися близько семи років тому. Мають спільну дитину - ОСОБА_11 . В кожного з них є вже сім`я. Сварки з останнім виникали лише з приводу сина. Разом з тим суду показала, що 06.10.2018 вона мала телефону розмову з ОСОБА_10 , в якій вона домовилась з останнім привезти сина до батька. Під час телефонної розмова вона чула, як ОСОБА_3 висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, однак на виловлювання останньої не реагувала. Того ж дня, вона попрохала чоловіка подруги ОСОБА_12 допомогти відвезти її сина на автомобілі до ОСОБА_10 за місцем його роботи, оскільки власного автомобіля в неї немає, на що останній погодився. В автомобілі марки «Лада» сріблястого кольору, приблизно о 19 год. 00 хв. вона разом з її сином та водієм ОСОБА_12 , приїхали на ферму, де працював ОСОБА_10 , на територію якої її пропустив ОСОБА_15 , який є власником вказаної ферми. ОСОБА_12 зупинив автівку, вона вийшла з автівки та знаходилась з її правої сторони. Вона зустрілися з ОСОБА_10 , біля автівки та почали спілкуватися по дитячих питаннях, в цей час ОСОБА_12 допомагав переносити речі її сина в автівку ОСОБА_10 . Потім з неосвітленої ділянки території фермерського господарства вийшла обвинувачена ОСОБА_3 та почала в неї питати що вона тут робить і висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою. Не бажаючи вступати у конфлікт вона почала сідати до автівки, і в цей час ОСОБА_3 нанесла їй один удар лівою рукою по обличчю в область щоки, після чого з`явилася дві подряпини та придавила їй ногу та праве плече дверима автівки. Всього було два удари. ОСОБА_10 почав заспокоювати, обвинувачену. Син бачив, як ОСОБА_3 наносила їй удари. Водій ОСОБА_12 в цей час знаходився за кермом автіки. Вказана подія сталася приблизно о 19:10 19:20 годин, на дворі вже було досить темно. На місці події було два ліхтаря. Видимість від неї до ангару була погана, тим паче на території стояли всі технічні засоби, тому хто ще крім них знаходився на території ферми вона не бачила. Після вказаних подій, приблизно о 19:30-19:35 годин, вона поїхала до поліції. Оскільки в неї захворіла менша дитина, СМЕ зробила через 2 дні після події. Під час проведення СМЕ, підписала надані нею покази експерту, однак їх не читала, оскільки все робилося швидко. Тілесні ушкодження, які були їй нанесені ОСОБА_3 бачив її син та її сусідка ОСОБА_16 , а також співробітник поліції. Разом з тим зазначила, що слідчий експеримент за її участю проводився двічі. Під час проведення другого слідчого експерименту, було здійснено фото і відео фіксування. Слідчий експеримент також було порведено за участю її сина у присутності вчителя та психолога. Крім того, зазначила, що по вказаній справі виносилась постанова про закриття кримінального провадження, про що їй не було повідомлено. Після того, як вона дізналася про закриття кримінального провадження, та отримала копію постанову про закриття провадження, вона її оскаржила та провадження знову було поновлено. На неї також було відкрито кримінальне провадження з боку її чоловіка, після того як було поновлено справу відносно ОСОБА_3 . Окрім того, зазначила, що наполягає на показах, наданих в судовому засіданні. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що познайомився з потерпілою ОСОБА_6 через його дружину. 06.10.2018 приблизно о 18.00 годині, його дружині зателефонувала потерпіла ОСОБА_6 та попрохала щоб він на своїй автівці відвіз потерпілу з її дитиною на роботу до колишнього чоловіка потерпілої ОСОБА_10 , а саме на ферму, на що він погодився. По приїзду на територію фермерського господарства, яка розташована по вул. Задернюка, син потерпілої ОСОБА_11 одразу вийшов з автомобіля та почав переносити речі до автівки батька ( ОСОБА_10 ). ОСОБА_6 в той час розмовляла з ОСОБА_17 біля автіки. Через декілька хвилин приблизно на відстані 50 метрів від автомобіля, він побачив ОСОБА_3 , яка йшла в їх напрямку. Підійшовши до автомобіля, остання одразу почала ображати нецензурною лайкою потерпілу, питала чому вони приїхали, на що потерпіла їй відповіла, щоб залишити дитину та речі. ОСОБА_18 намагався заспокоїти обвинувачену ОСОБА_3 , а ОСОБА_19 в цей час сідала до автівку, щоб поїхати звідти. В цей час ОСОБА_3 лівою рукою вдарила в праву частину обличчя ОСОБА_6 , а саме удар прийшовся між щокою та носом. Обличчя останньої відразу набрякло та почервоніло, а також притиснула ту дверима автівки з такою силою, що трохи не відірвала двері від автівки. В момент нанесення удару потерпіла ОСОБА_6 стояла до нього лівою стороною та він не бачив куди саме пройшовся удар дверима ОСОБА_6 . Поведінка ОСОБА_3 його обурила і він сказав той, щоб вона заспокоїлась та припинила зазначені дії. ОСОБА_6 сіла в автівку, і вони поїхали до відділу поліції. Син ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ( ОСОБА_11 ) бачив події, однак коли почалася бійка його вже не було. Після того, як вони поїхали на місці події залишилися ОСОБА_18 , ОСОБА_3 та дитина ОСОБА_22 . Разом з тим вказав, що конфлікт тривав приблизно 15 хвилин, ОСОБА_6 не ухилялася від ударів ОСОБА_3 , оскільки не чекала, що її хтось вдарить. Все сталося біля дверей автомобіля. Ушкоджень на плечі потерпілої ОСОБА_6 він не бачив, однак та казала йому що не може навіть двері відчинити. Після вказаних, подій вони поїхали до райвідділу, але коли ОСОБА_6 пішла до приміщення, він залишився чекати її в автівці. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду показала, що очевидцем події вона не була, про обставини справи їй відомо зі слів потерпілої ОСОБА_6 . У обвинуваченої ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_6 неприязнені відносини. Разом з тим показала, що вона та ОСОБА_6 сусідки. Інколи вона няньчить молодшу дитину ОСОБА_6 . Потерпіла .старшого сина відвозить до батька коли той захоче. 06.10.2018 приблизно о 17 год. 30 хв. Їй зателефонувала ОСОБА_6 та попрохала посидіти з дитиною, оскільки старшого сина повезла до батька ( ОСОБА_10 ) на роботу. До того, як ОСОБА_6 поїхала до ОСОБА_10 , вона спілкувалася по телефону з обвинуваченою Повернулася ОСОБА_6 приблизно о 21 год. 30 хв., остання була засмучена, заплакана на правій щоці та на плечі були подряпини, а потім на плечі з`явився ще і синець. ОСОБА_6 розповіла їй, що вказані пошкодження їй нанесла теперішня жінка ОСОБА_18 , у того на роботі. Вона розмовляла з ОСОБА_21 та до них підійшла обвинувачена, яка і нанесла останній рукою вказані ушкодження. ОСОБА_6 зняла побої, в неї були документи, але які саме вона не дивилася. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду показав, що восени 2018 року, приблизно у жовтні місяці перебував на добовому чергуванні, коли прийшла ОСОБА_6 та попросила написати заяву, яку він прийняв. Заяву остання написала відносно нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Він бачив почервоніння на щоці з правої сторони. На той час перебував на посаді інспектора, в його обов`язки входило прийом громадян, приймав заяви, обслуговував виклики. Саме це звернення він запам`ятав, оскільки прийняв заяву, а потім його допитували в якості свідків. Очевидцем події не був, не може стверджувати де все відбувалося, всі події йому відомі зі слів ОСОБА_6 . В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що ОСОБА_6 є його колишньою дружиною, обвинувачена ОСОБА_3 його теперішня дружина. Його спільне життя з потерпілою протрималося 10 років, від шлюбу мають спільну дитину. Після розлучення дитину залишили проживати з матір`ю. Вони змінили місце проживання та 2 роки він не бачив сина, оскільки потерпіла перешкоджала йому в цьому. З теперішньою дружиною, ОСОБА_3 , він почав мешкати вже після розлучення. Після цього ОСОБА_6 приїжджала до обвинуваченої та погрожувала облити її кислотою. Зазначив, що був очевидцем події на території фермерського господарства, яка відбулася приблизно о 18.00 годині 6 жовтня 2018 року. Під час події були присутні ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 ОСОБА_11 . На момента події ОСОБА_11 сидів в автомобілі на задньому сидінні за пасажирським сидінням. Приїхавши на ферму ОСОБА_6 вийшла з автівки, з переднього пасажирського сидіння, та відразу почалися образи. ОСОБА_10 та ОСОБА_6 спочатку стояли ззаду автівки. Коли ОСОБА_10 переносив речі в свою автівку потерпіла то виходила, то сідала в автівку. ОСОБА_11 був хворим і обвинувачена спитала, яка нормальна мати повезе кудись хвору дитину. Проти допиту дитини заперечував, вважаючи його схильним до брехні. Водій з яким приїхала в той день ОСОБА_6 постійно сидів в автівці та не виходив. Бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не було, оскільки він постійно був на місці подій та все бачив. Коли потерпіла хлопнула дверима востаннє, він та обвинувачена стояли біля автівки, від потерпілої на відстані 1 метру. Події з моменту початку сварки тривали не більше 15 хв. Допитаний в судовому засіданні а участю законних представників ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , педагога малолітній свідок ОСОБА_11 суду показав, що події справи відбувалися восени 2 роки тому. Під час конфлікту був присутній він, його мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_10 , дружина батька ОСОБА_3 , охоронці та якась жінка ОСОБА_28 . В той день він поїхав до батька - ОСОБА_10 , тому що посварився з матір`ю ОСОБА_6 та попрохав її відвезти його до батька. Зазначив, що міг вільно поїхати на тиждень до останнього. Вільно може приїжджати як до матері, так і до батька. В той день ОСОБА_11 приїхав з мамою до батька, на автівці знайомого його мами. Коли почалася сварка, ОСОБА_11 стояв на вулиці біля батькового автомобілю, а водій який їх привіз сидів в автівці на якій вони приїхали на ферму. Обвинувачена від потерпілої стояла приблизно на відстані 2 метрів. ОСОБА_10 стояв біля своїй автівки. Конфлікт тривав приблизно 20 хвилин. Спочатку між потерпілою та обвинуваченою виник словесний конфлікт, з приводу їхнього приїзду. Згодом ОСОБА_3 вдарила маму лівою рукою по правій щоці. Зазначив, що не пам`ятає чи сіділа ОСОБА_6 на той час в автівці чи ні. Батько намагався притримати обвинувачену. Освітлення було погане, а на дворі було темно, тому він не добре бачив удар, якій пройшов лівою рукою по правій щоці. ОСОБА_3 вдарила ОСОБА_6 , потім остання просто сіла в автівку, після чого ОСОБА_3 хлопнула дверима, але про це йому сказав знайомий матері. Зазначив, що бачив саме удар, а потім побачив у матері синець, коли вона скинула фото, приблизно через 2 дні. В них з батьком ОСОБА_10 були конфлікти, оскільки той просив його не давати покази та погрожував, що якщо він поїде до суду, батько ОСОБА_10 не буде з ним спілкуватися. До цих подій у ОСОБА_11 були добрі відносинаи з мати та батьком. З ОСОБА_3 має неприязнені відносини, оскільки, вона не хоче його бачити та знати. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду показав, що в той день ввечері він з ОСОБА_26 були на території господарства у ангарі. Почувши якісь крики вони вибігли та побачили автівку сірого кольору "Пріора", поряд були ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які кричали одна на одну. Остання кричала сильніше, біля них знаходився ОСОБА_10 . Вони кричали приблизно 10-15 хв., сперечалися нецензурною лайкою, Він з ОСОБА_26 знаходились від них на відстані приблизно 20-30 м. Було добре все видно, оскільки було гарне освітлення. Ніхто нікого не бив, просто махали руками. Перебуваючи на відстані одна від одної приблизно на 1 м. ОСОБА_6 стояла з внутріньої сторони автівки, ОСОБА_3 з зовнішньої сторони дверей. Ніхто не штовхав двері автівки. Руками махала ОСОБА_6 , а ОСОБА_3 в цей час стояла. Жестикулювання було емоційне, але ОСОБА_29 махала більше. Потім, ОСОБА_6 сіла в автівку та поїхала. Нікого окрім ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не бачив. Конфлікт тривав приблизно 15 хв. Автівок було 2, вони стояли одна за одною. Потерпілу та обвинувачену знає за часом однаково, будь-яких відносин не підтримує. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показала, що в ніяких відносинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не перебуває, останню взагалі не знає. Приблизно восени 2 роки тому після закінчення робочого часу вона перебувала на фермерськорму господарстві та зайшла у вагончик приблизно о 19:00 для того щоб перевдягнутися після роботи. Перебуваючи у вагончику вона почула крик та відчинила двері. Відчинивши двері вона побачила, що ОСОБА_10 стояв схилившись над приїхавшою автівкою. Обпершись об цю ж автівку стояла обвинувачена до них бігла білява жінка з криками та нецензурною лайкою. Чи махав хтось руками або закчиняв двері автівки вона не бачила. Водій автівки сірого кольору перебував у ній та не виходив. Освітлення було добре, оскільки світили ліхтарі. Відстань від вагончика до ангару становить пиблизно 30 м. Конфлікт тривав хвилин 10. Чи наносили вони одна одній удари вона не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду показав, що працює водієм на підприємстві «Дніпровський хлібокомбінат №5» 6 жовтня 2018 року приблизно о 19:00 годині він та ОСОБА_27 знаходились на фермі в смт. Солоне. Він знаходився там по роботі, а саме міняв колесо від автомобілю, в приміщенні ангару, освітлення збоку якого було штучним у вигляді ліхтарів. Приблизно о 19:00 годині на початку 20:00 вони почули сварку та відразу вийшли на вулицю. Там вони побачили присутніми на місці ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , які сперечалися, з приводу чого саме він не прислухався. Від ангару до місця конфлікту була відстань приблизно 20-22м. Біля вказаних осіб стояла автівка, двері якої було відчинено. Біля відчинених з передньої частини дверей стояла ОСОБА_3 , а ОСОБА_6 сідала у машину. ОСОБА_10 також знаходився поруч з автомобілем. Нанесення ударів не було з жодної з сторін. На фермі перебувало дві автівки. В будьяких відносинах з потерпілою чи обвинуваченою він не перебуває. З цікавості він спостерігав весь час за який відбувалася сварка. Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України, визначено що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права". У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину. Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії № 10590/83 від 6 грудня 1988 р. та § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" (Capeau v. Belgium) № 4291/98 від 13 січня 2005 року. З урахуванням вищенаведених вимог судом всебічно, повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, оцінено за своїм внутрішнім переконанням кожний з наданих доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку по справі. У кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, тощо.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу (обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні), та належності та допустимості доказів покладається на слідчого, прокурора.
Відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. За клопотанням сторін кримінального провадження в судовому засіданні були досліджені в повному обсязі, а саме: покази свідків, документи, тобто спеціально створені з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані відомості за допомогою письмових знаків зображення тощо, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме. Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.10.18 (т. 1 а.п. 9), відповідно до якого ОСОБА_6 зазначає, що 06.10.2018 р. близько 19 год 20 хв. в смт. Солоне по вул. Кірова (Задернюка) поблизу убдинку № 144 гр. ОСОБА_3 нанесла їй тілесні ушкодження. Відповідно до протоколу проведення слідчого експеременту з фототаблицею до нього від 15.11.2018 (т.1 а.п.22-24) проведеного за участю потертілої ОСОБА_6 вбачається, що остання в присутності понятих розповіла, що 06.10.2018 року близько 19:20 годин вона приїхала на вул. Кірова (Задернюка), смт. Солоне, де знаходився її колишній чоловік і в ході розмови з останнім до потерпілої підійшла ОСОБА_30 та двічі нанесла їй удар своєю лівою долонею по правій щоці та один раз дверцею автомобілю по правому плечі. Після чого ОСОБА_6 показала як саме їй були спричинені тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експеременту з фототаблицею до нього від 02.07.2019 (т.1 а.п.80-82) проведеного за участю потертілої ОСОБА_6 , встановлено, що остання в присутності судово-медичного експерта та понятих знаходячись в приміщенні Солонянського міжрайонного відділення СТЕ, що розташоване в смт.Солоне, по вулиці Ушко 13, показала та розповіла про обставини скоєного відносно неї правопорушення, що мале місце 06.10.2018 близько 19:20 години в смт., а саме що ОСОБА_30 06.10.2018 близько 19:20 години нанесла їй один удар долонею лівої руки по правій стороні обличчя. Після цього потерпіла ОСОБА_6 заявила, що більш з цього приводу їй нічого додати.
Висновком судово-медичної експертизи від 08.10.2018 під № 3169 (т.1 а.п. 33-34), встановлено, що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на обличчі та правому плечі, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких при ударі об такий (такі) та частина з яких з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо і в термін на який вказує обстежена. Виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться др легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Висновком судово-медичної експертизи від 31.07.2019 під № 2419е (т.1 а.п. 130-132), встановлено, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 2-х синців - на правій щоці з переходом на проекцію нижньої щелепи праворуч у середню третину, по передньо-зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині садна в передвушній області праворуч. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні: особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких при ударі об такий (такі) та частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (синнці багряно-синюшного кольору, з відносно чіткими межами, садно - під темно- червоною коринкою, на рівні оточуючої шкіри) виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися в термін 1,5-3 доби до моменту огляду, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий клопотанні. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підстав: «п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, а також відсутність останніх на інших виступаючій, частинах тіла, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при одномоменттному падінні з висоти власного зросту.

Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 в області обличчя та правого плеча не суперечить механізму їх утворення на який вказує остання в ході проведення слідчого експерименту за її участю. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 в області обличчя та правого плеча не суперечить механізму їх утворення на який вказує свідок ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту за його участю. Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього за участю малолітнього свідка ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_6 , психолога та вчителя від 10.05.2019 (т.1 а.п. 72-74), де останній показав, як саме на початку жовтня 2018 року близько 19:20 годин теперішня дружина його батька ОСОБА_30 нанесла один удар долонею лівої руки по правій стороні обличчя його матері ЯмковенкоВ.В.

Протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 02.07.2019 р. за участю свідка ОСОБА_12 (т.1 а.п.83-85), де свідок пояснив та показав, що ОСОБА_30 нанесла один удар долонею лівою рукою (долонею) в праву половину обличчя. Також свідок ОСОБА_12 пояснив на якій відстані та в якому положенні від автомобіля знаходився ОСОБА_31 , коли його дружина ОСОБА_3 спричинила тілесні ушкодження ЯмковенкоВ.В.

Протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 29.07.2019 р. за участю свідка ОСОБА_26 (т.1 а.п.119-121), де свідок пояснив та показав місце де 06.10.2018 року почув сварку між ОСОБА_32 та ОСОБА_6 , зазначивши, що будь-яких тілесних ушкоджень жінки одна одній не наносили. Зазначив своє місце знаходження, місце знаходження ОСОБА_6 біля автівки та розташування ліхтаря. Протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 29.07.2019 р. за участю свідка ОСОБА_27 (т.1 а.п.122-124), де свідок пояснив та показав місце де 06.10.2018 року почув сварку між ОСОБА_32 та ОСОБА_6 , зазначивши, що будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 потерпілій не наносила. Зазначив своє місце знаходження, місце знаходження ОСОБА_6 біля автівки та розташування ліхтаря.
В ході досудового розслідування та судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 неодноразово змінювала покази щодо механізму наненсення їй тілесних ушкоджень, а саме: згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 нанесла потерпілій один удар долонею лівої руки в праву сторону обличчя та один удар дверцятами автомобіля по правому плечу ОСОБА_6 , натомість під час слідчого експерименту від 15.11.2018 року ОСОБА_6 зазначила, що їй було нібито нанесено два удари долонею лівої руки по обличчю, в тому числі, а в ході проведення судово-медичного обстеження (Висновок спеціаліста № 3169 від 08.10.2018), остання взагалі вказала: 06.10.2018 року дружина мого колишнього чоловіка руками била мене по обличчю, хапала руками за волосся, дверцятами від автомобіля притиснула мене до самого автомобіля, при цьому я пошкодила собі праве плече.
Зважаючи на викладене, з метою перевірки механізму виникнення тілесних ушкоджень, на який посилається ОСОБА_6 , під час досудового розслідування сторона захисту подавала клопотання про проведення додаткового слідчого експерименту за участю судово-медичного експерта від 21.11.2019 (т.1, а.п.244-245), однак потерпіла подала до слідчого заяву про відмову від участі в такому слідчому експерименті від 05.12.2019(т.1,а.п. 256). Будучи допитаною в судовому засіданні, потерпіла так і не пояснила, чому вона змінювала свої показання.

До показів свідка ОСОБА_12 , суд відноситься критично, оскільки як встановлено в судовому засіланні свідок ОСОБА_12 , постійно пребував в салоні автівки, окрім того останній знаходиться в дружніх відносинах з потерпілою, і надання даних показів в судовому засідання продиктовані хибним уявленням щодо захисту останньої. Окрім того, в ході досудового розслідування, з метою перевірки вказаних тверджень, сторона захисту заявляла клопотання про проведення додаткового слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 (т.1, а.п.244-245), однак останній теж відмовився, подавши аналогічну з потерпілою заяву (т.1, а.п.254).
До показів свідка ОСОБА_11 суд відноситься критично, оскільки він є сином потерпілої та ОСОБА_10 , який на сьогодні є чоловіком обвинуваченої. Крім того, в судовому засіданні останній зазначив лише відносно нанесення удару ОСОБА_3 по обличчю ОСОБА_6 , щодо нанесення удару дверцятами, то ця обставина йому відома лише зі слів матері. Крім того, покази свідка ОСОБА_11 спростовуються показами свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 та дослідженими письмовими доказами у їх сукупності.

До показів свідка ОСОБА_23 , суд відноситься критично, оскільки остання не була очевидцем події, а бачила лише почервоніння га обличчі після приїзду потерпілої. Тобто, її покази не спростовують та не підтверджують вини обвинуваченої.

Свідок ОСОБА_24 не надав показів які б підтвердили чи спростували вину ОСОБА_3 . Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , які були безпосередніми очевидцями описаних подій даючи покази під присягою засвідчили, що ОСОБА_3 не наносила жодних ударів потерпілій ОСОБА_6 . При цьому, покази вказаних свідків узгоджуються між собою, підтверджуються сукупністю інших доказів, будь-яких підстав для обмовлення потерпілої зазначеними особами, судом не встановлено.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводилось на протязі більше одного року, тобто з 24.10.2018.
В матеріалах кримінального провадження наявне повідомлення про підозру, яке складено 29 серпня 2019 року та вручене під підпис ОСОБА_3 лише 01 листопада 2019 року о 12:45 год. (т.1, а.п. 173-175). Інших доказів вручення повідомлення про підозру у передбачений законом спосіб в матеріалах кримінального провадження відсутній.

16.08.2019 обвинуваченій ОСОБА_3 було вручено повістку про виклик до слідчого ОСОБА_33 на 19.08.2019 о 10 годині (т.1, а.п.151).

16.08.2019 року ОСОБА_3 направила до слідчого відділення Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області листа про неможливість з`явлення на виклик у зв`язку з її тимчасовим виїздом за кордон, зазначивши точну адресу проживання, а саме: АДРЕСА_3 , дату повернення та долученням відповідного виклику (т.1 а.п.153).

Вказаного листа органами досудового слідства було отримано 20.08.2019, відповідно до відтиску печатки Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (т.1 а.п.154-155)

Під час перебування ОСОБА_3 за кордоном, вона неодноразово спілкувалась зі слідчими ОСОБА_33 та ОСОБА_34 телефоном, записи розмов яких були долучені до матеріалів кримінального провадження. При цьому, від слідчих навіть у телефонній розмові будь-яких викликів не було (т.1, а.п.94-101), цю обставину не спростовувала і сторона обвинувачення.
Таким чином, органу досудового розслідування було достовірно відомо існуючі засоби зв`язку з останньою, а саме контактний телефон.
Підтвердження викликів у будь-якій формі ОСОБА_3 з 16.08.2019 по 28.10.2019, ані особисто, ані через її близьких родичів, ані через її захисників чи будь-яких інших осіб матеріали кримінального провадження не містять.
Також, в матеріалах кримінального провадження наявне доручення слідчого ОСОБА_33 оперативному підрозділу від 29.08.2019 року щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 та зобов`язання її явкою для вручення повідомлення про підозру. Також, до матеріалів кримінального провадження долучено 2 рапорти, складені оперуповноваженим СКП Солонянського ВП ОСОБА_35 від 29.08.2019 про те, що він нібито здійснював виїзд за місцем мешкання ОСОБА_3 до буд. АДРЕСА_4 , а сусіди йому нібито пояснили, що ОСОБА_3 виїхала за кордон. (т.1 а.п. 164-165).
Разом з тим, слід зауважити, що вказані доручення та рапорти складені оперуповноваженим СКП Солонянського ВП ОСОБА_35 від 29.08.2019, в порушення Розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої Наказом МВС України від 07.07.2017 №575, не мають реєстрації в канцелярії територіального органу, підрозділу поліції, а також супровідного листа за підписом керівника територіального органу, підрозділу, яким виконувалося доручення слідчого та реєстрації в канцелярії.
Окрім того в матеріалах кримінального провадження наявна відповідь з Державної прикордонної служби України щодо перетинання останньою державного кордону (т.1 а.п.162).
Окрім зазначених документів, в матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості щодо будь-яких спроб органу досудового розслідування здійснювати розшук ОСОБА_3 , або ж здійснити її виклик у встановленому законом порядку для проведення разом з нею процесуальних дій.
На підставі вказаних документів, постановою слідчого за погодженням з прокурором від 30.08.2019, досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене та оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_3 (т.1 а.п.181-182).
Таким чином, факт перебування особи за кордоном не надає права слідчому оголошувати ОСОБА_3 у розшук.
Відповідно до статті 280 КПК України встановлено, що досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: оголошено в розшук підозрюваного;
До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 281 КК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у слідчого не існувало підстав для оголошення у розшук підозрюваного та зупинення досудового розслідування.
В порушення вимог ч.4 ст. 280 КПК України в матеріалах кримінального провадження відсутнє підтвердження направлення слідчим копії постанови про зупинення кримінального провадження від 30.08.2019 року, що вочевидь є порушенням права на захист та унеможливило оскарження постанови під час проведення досудового розслідування, стороною захисту.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства України, повідомлення про підозру повинна бути вручена в день його складання.

Проте, як вбачається з матеріалами кримінального провадження наявне одне повідомлення про підозру, яке складено 29 серпня 2019 року та вручене під підпис ОСОБА_3 лише 01 листопада 2019 року о 12:45 год. (т.1, а.п. 173-175). Інших доказів вручення повідомлення про підозру у передбачений законом спосіб в матеріалах кримінального провадження відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відомості про дане правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2018, то строк досудового розслідування до повідомлення про підозру спливає 24.10.2019. Таким чином, зважаючи на те, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 вручено під підпис лише 01.11.2019 о 12:45 год., то таке повідомлення вручено поза межами строку досудового розслідування, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю.

Крім того, навіть якщо не зважати на порушення порядку вручення повідомлення про підозру, та брати до уваги дату його складання, тобто 29.08.2019, а також, беручи до уваги безпідставність та незаконність оголошення у розшук підозрюваної ОСОБА_3 та подальше зупинення досудового розслідування, то строк досудового розслідування має спливати в такому випадку 29.10.2019. При цьому, складання та затвердження обвинувального акту у даному кримінальному провадженні відбулося лише 10.12.2019, тобто поза межами строку досудового розслідування, а тому кримінальне провадження також підлягає закриттю.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст.22,26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

З урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано суду достатніх переконливих доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тому суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 необхідно виправдати з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви слід тлумачити на її користь. Разом з тим, потерпілою ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні до обвинуваченої ОСОБА_3 заявлений цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 10 000 гривень. Частиною 3 ст.129 КПК України встановлено, що у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Враховуючи викладене, суд вважає, що цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 10 000 гривень, слід залишити без розгляду. Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню під № 0000674 не проводились.
Речові докази по кримінальному провадженні під № 0000674 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, ч.ч.1,2 ст. 371, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати невинуватою, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кримінального правопорушення. Під час розгляду кримінального провадження по суті та при ухваленні даного вироку запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не обирався. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про стягнення моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням залишити без розгляду. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні під № 0000674 не понесені. Речові докази у кримінальному провадженні під № 0000674 відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1