У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/5373/20
Провадження № 1-кс/210/2004/20
"02" листопада 2020 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого слідчого відділення Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001110 від 15.09.2020, року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рога, Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий слідчого відділення Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи неодноразово судимим, останній раз 13.11.2019 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України останньому остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 5 місяців позбавлення волі, який 24.04.2020 звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину. Так, ОСОБА_6 14.09.2020 о 10 год. 30 хв., знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю потерпілої та інших осіб, шляхом вільного доступу, з приміщення кімнати вищевказаного будинку, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_7 телевізор «LG 26LK330», серійний номер 109RARP41374, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3175 від 22.09.2020 становить 2250 грн., а також м`ясорубку «ORIONOR-MG01», серійний номер 0611ORMG0101696, вартість якої згідно того ж висновку експерта становить 716,67 грн. Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свою користь, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2966,67 грн.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , якому 23.09. 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, у цьому кримінальному провадженні.

Підставами для пред`явлення підозри ОСОБА_6 у вчинені даного кримінального правопорушення є наявність достатніх доказів зібраних в ході досудового розслідування, а саме:

- протокол огляду місця події від 14.09.2020;

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 16.09.2020;

-протокол огляду місця події від 18.09.2020;

-речові докази: телевізор марки «LG 26LK330»;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 19.09.2020;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2020;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 19.09.2020;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2020;

-протокол огляду місця події від 19.09.2020;

-речові докази: м`ясорубка марки «ORIONOR-MG01».

Згідно ст. 12 КК України, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені нетяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до ч. 2 ст. 185 КК України, передбачається кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, а відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На наявність зазначених ризиків вказує і те, що ОСОБА_6 , вчинивши кримінальне правопорушення переховувався від органів досудового розслідування, що характеризує його як особу схильну до вчинення злочинів, а його зухвалі дії під час вчинення даного злочину свідчать про те, що він може знову ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та вважає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність обґрунтованої підозри у скоєні вищеназваного кримінального правопорушення цією особою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив задовольнити його.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає встановленими та доведеними слідчим існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі строком до 5 років.

Відповідно до положень ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України. Відповідно до положень п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує частину 5 статті 9 КПК, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, у цьому кримінальному провадженні.

Обставинами, які підтверджують зазначені ризики є те, що ОСОБА_6 знаходячись на свободі, буде мати можливість продовжувати свою злочинну діяльність. Крім того, ОСОБА_6 ні де не працює, тобто не має засобів для існування, не одружений, не має постійного місця проживання, раніше неодноразово судимий, що свідчить про слабкість соціальних зв`язків підозрюваного, та відсутність стримуючих факторів для вчинення іншого кримінального правопорушення.. Тому враховуючи його особистість, тяжкість вчиненого ним злочину, усвідомлюючи неминучість покарання у разі визнання його винним, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду не зважаючи на те, що він підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину. Також ОСОБА_6 залишаючись на свободі, матиме змогу незаконно впливати на свідків та очевидців у цьому ж кримінальному провадженні, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється оскільки не має засобів для існування, а заробляє на виживання вчиненням кримінальних правопорушень та продовжить свою злочинну діяльність.

Крім того ОСОБА_6 неодноразово вчиняв аналогічні злочини, раніше судимий, на шлях виправлення не став, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень і в подальшому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи можливість застосування щодо підозрюваного альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя, враховуючи наведене, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможуть запобігти вище переліченим ризикам у даному кримінальному провадженні.

Так, підозрюваним та захисником не представлено під час розгляду клопотання жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування доцільності обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, що свідчили б про належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що буде відповідати суспільному інтересу, котрий полягає саме у забезпеченні можливості належного розслідування та судового розгляду справи та запобіганню можливим спробам вплинути на хід такого розгляду чи ухилення підозрюваного від нього.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. При цьому, розмір застави визначається у межах, передбачених ч.5 ст.182 КПК України:щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені злочину невеликої або середньої тяжкості - від одного до двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд, під час визначення розміру застави бере до уваги обставини, встановлені ст.177,178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Окрім того, вважаю за необхідне встановити розмір застави в розумінні ст. 182 КПК України, в розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідність відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Відповідно до ст. 202 ч.4 КПК України підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця увезення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182- 184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001110 від 15.09.2020, року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001110 від 15.09.2020, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 02 листопада 2020 року до 01 січня 2021 року включно.

Розмір застави визначити у межах 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 43 940 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1