Справа № 635/5905/20
Провадження № 1-в/635/62/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2021 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України у відношенні засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, засуджений за вироком Київського районного суду міста Харкова від 28 березня 1990 року за ч. 3 ст. 140, ст. 208, ст. 42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 06 жовтня 1993 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 14 днів, вироком Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:

вироком Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Початок строку покарання 16 лютого 2016 року; кінець строку покарання 09 липня 2021 року.
Адміністрація державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», в особі виконуючого обов`язки начальника установи ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням та просить про приведення вироку Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року у відношенні засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі клопотання про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року, на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року у відношенні ОСОБА_3 в частині призначеного йому покарання змінено, пом`якшено йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю та ухвалено вважати його засудженим на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю; у решті вирок залишено без змін.
Вирок Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року набрав законної сили 23 березня 2017 року.
Відповідно до норм Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною 2 статті 309 КК України, в редакції чинній до 01 липня 2020 року, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою вказаної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Отже, диспозицією ч. 2 ст. 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений за вироком Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року, за сукупністю злочинів, в тому числі ч. 2 ст. 309 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом № 2617-VIII, призначене покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Враховуючи, що з 01 липня 2020 року ч. 2 ст. 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України та в діях ОСОБА_3 відсутні інші кваліфікуючі ознаки, передбачені ч. 2 ст. 309 КК України (в редакції чинній з 01 липня 2020 року) за які він засуджений 24 жовтня 2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України і які входять до сукупності злочинів, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку в цій частині у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_3 з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч. 1 ст.72 та ч. 3 ст.74 КК України, у виді обмеження волі на строк 5 років.
При цьому, враховуючи, що остаточне покарання, за яким засуджений відбуває покарання, призначено вироком Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року до сукупності якого входять і інші кримінальні правопорушення, остаточне покарання слід визначити з урахуванням положень ст. 70 та ст. 72 КК України.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 70, 72, 74 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання адміністрації державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України задовольнити.
Вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та визначити покарання:
за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 років обмеження волі;
за ч. 2 ст. 307 КК України (раніше призначене) у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Остаточне покарання ОСОБА_3 визначити на підставі ст. 70, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1