УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , про встановлення процесуального строку для виконання процесуальної дії у кримінальному провадженні №0005839 від 02.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , про встановлення процесуального строку для виконання процесуальної дії у кримінальному провадженні №0005839 від 02.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в якому заявник просить слідчого суддю встановити процесуальний строк слідчому СВ Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_5 тривалістю 30 днів для проведення огляду наступних документів: оригіналу штатного розкладу Київської філії ПрАТ Київстар» станом на 13.04.2010р.; копії довідки №08-4716 від 26.05.2011р. Київського міського центру зайнятості; копії довідки №08-1976 від 01.03.2011р. Київського міського центру зайнятості; Додаткової угоди №1 до трудового договору №1282 від 28.04.2006р. Проведення огляду провести за присутності потерпілого зі застосуванням відеозапису у кримінальному провадженні №0005839 від 02.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені №0005839 від 02.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
07.08.2020р. потерпілим ОСОБА_4 слідчому було подано клопотання про проведення огляду документів: оригіналу штатного розкладу Київської філії ПрАТ «Київстар» станом на 13.04.2010р.; копії довідки №08-4716 від 26.05.2011р. Київського міського центру зайнятості; копії довідки №08-1976 від 01.03.2011р. Київського міського центру зайнятості; Додаткової угоди №1 до трудового договору №1282 від 28.04.2006р. (відповідно до ст. 237 КПК України). Огляд просили провести за присутності потерпілого ОСОБА_4 та з зі застосуванням відеозапису.
Зокрема в клопотанні зазначалося:
«Відповідно до ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводять огляд документів. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.
Проведення огляду вище вказаних документів зі зверненням уваги на їх окремі пункти прискорить встановлення об`єктивної істини в справі та нарешті з ясує чи є у діях посадових осіб КФ ПрАТ «Київстар» склад злочину передбаченого ч.1 ст. 366 ККУ.
В зв язку з цим вважаємо за необхідне клопотати про:
1. проведення огляду наступиш документів:
-оригіналу штатного розкладу Київської філії ПрАТ «Київстар» станом на 13.04.2010р.;
-копії довідки N°08-4716 від 26.05.2011р. Київського міського центру зайнятості;
-копії довідки №08-1976 від 01.03.2011р. Київського міського центру зайнятості;
-Додаткової угоди № 1 до трудового договору №1282 від 28.04.2006р.
2.Огляд прошу провести за моєї присутності.
3.Огляд прошу провести зі застосуванням відеозапису.»
25.09.2020р. ОСОБА_4 надійшла відповідь слідчого ОСОБА_6 (лист від 08.09.2020р. №1-4841/125/56-2020) в якому вказано - «Ваше клопотання підлягає задоволенню та в разі можливості буде виконане у розумні строки після проведення інших необхідних слідчих дій».
Однак на момент звернення з відповідним клопотанням до слідчого судді, дана процесуальна дія не була проведена.
Отже, посилаючись на загальні засади кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, положення ст.ст. 2, 18, 28, 113, 114 КПК України заявник у клопотанні просить зобов`язати слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_5 впродовж 30 днів з дня постановлення ухвали провести огляд наступних документів: оригіналу штатного розкладу Київської філії ПрАТ Київстар» станом на 13.04.2010р.; копії довідки №08-4716 від 26.05.2011р. Київського міського центру зайнятості; копії довідки №08-1976 від 01.03.2011р. Київського міського центру зайнятості; Додаткової угоди №1 до трудового договору №1282 від 28.04.2006р
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки слідчого суддю не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, дослідивши клопотання та дослідивши його матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Положення ст. 55 Конституції України визначають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.
Таким чином, законодавець чітко визначив роль слідчого судді у системі кримінального судочинства: забезпечити, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи.
Кримінальне процесуальне законодавство за своєю суттю складає корпус положень, які обмежують свободу дій держави при розслідуванні злочинів. Сенс кримінального процесуального законодавства у демократичній країні полягає в тому, щоб збалансувати цей легітимний інтерес у розслідуванні злочинів з іншими - не менш важливими - цінностями і інтересами суспільства: захистом від надмірного втручання держави в приватну сферу, захистом від свавілля, цінністю особистої свободи, запобіганню приниженню гідності, цінністю сімейних зв`язків, свободою підприємницької діяльності тощо.
Саме на судову систему покладено обов`язок забезпечення дотримання визначеного законом балансу між потребами розслідування і іншими суспільними цінностями.
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Ця норма кореспондує із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України.
Викладене вище кореспондується з позиціями, викладеними Другою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18 жовтня 2019 у справі №757/37346/18-к (провадження 51-1329кмп19) та Третьою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року у справі №757/5607/19-к (провадження 51-4094км19), які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0005839 від 02.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
07 серпня 2020 року потерпілий у кримінальному провадженні №0005839 від 02.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням про проведення огляду документів.
Відповідно до вимог ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Із відповіді слідчого СВ Шевченківського ГУНП України в м. Києві ОСОБА_5 від 03.09.2020 за номером 1-4841/125/56-2020 вбачається, що клопотання потерпіло Теслі зареєстровано 13.08.2020 року за вх. №Т-4841. Слідчий зазначив, що клопотання підлягає задоволенню та в разі можливості буде виконано у розумні строки після проведення інших необхідних слідчих дій.
Положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Стаття 64 Конституції України визначає заборону обмежувати права, що їх надано Основним законом, крім випадків, установлених самою Конституцією. При цьому Конституція України не містить норм, які б обмежували право особи на судовий захист її порушеного права.
Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до будь-яких засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
Конституційний Суд України у рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина, та відповідно до ч. 2 ст. 64 Конституції не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, а недоторканість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади.
Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним та не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
Згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Положеннями ст.28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Частиною 6 цієї статті передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Згідно ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Так, у справі «Меріт проти України» (заява N 66561/01) Європейський суд зазначив, що обґрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду (див. Kudla v. Poland [GC, по. 30210/96, з 124, ECHR 2000-XI). Він нагадує, що у кримінальних справах "розумний строк", передбачений статтею 6 параграфа 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення: це може статись як до моменту розгляду справи в суді (див., для прикладу, справу Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, параграф 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (див. рішення у справі "Вемгофф проти Німеччини" від 27 червня 1968 року, Series A N 7, сс. 26-27, параграф 19; рішення у справі "Ноймайстер проти Австрії" від 27 червня 1968 року, Series A N 13, с. 45, параграф 110).
З огляду на наведене, не розумним буде відкидати такі положення і не враховувати їх як орієнтир для органів досудового розслідування, якого вони мають прагнути задля досягнення мети кримінального провадження.
За таких обстави, слідчий суддя визнає, що доводи заявника у клопотанні про порушення прав ОСОБА_4 є обґрунтованими. Враховуючи, що таке порушення прав особи триває, це зобов`язує слідчого суддю здійснити передбачені КПК України заходи для контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів зазначеної особи у кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст.55 Конституції України заявник має право вільно на свій розсуд обирати спосіб захисту свого порушеного права.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для відмови заявнику у задоволенні клопотання про встановлення розумних строків кримінального провадження виключно з підстав того, що він має право звернутись за захистом свого порушеного права в іншому альтернативному порядку, передбаченому КПК України.
Статтею 13 Конвенції передбачено право на ефективний засіб юридичного захисту. Так, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Так, у справі «Кудла проти Польщі» (заява No 30210/96), Суд наголосив, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національній правовій системі засобів правового захисту, що забезпечують на національному рівні захист конвенційних прав і свобод в будь-якій формі. Таким чином стаття 13 Конвенції вимагає надання внутрішньодержавного засобу правового захисту, що дозволяє розглянути по суті "обґрунтовану скаргу" на порушення Конвенції та надати відповідну компенсацію (див., серед інших джерел, рішення у справі «Кайя проти Туреччини»). Засіб правового захисту, який вимагається за статтею 13 Конвенції, має бути "ефективним" як на практиці, так і на законодавчому рівні.
Суд заявив, що метою статті 13 «є забезпечення механізму, завдяки якому особи можуть скористатися засобами судового захисту на національному рівні від порушення конвенційних прав, перед тим як вдатися до міжнародного механізму оскарження в Суді».
Окрім того, у справі «Кабулов проти України» (заява № 41015/04) суд повторює, що метою Конвенції є захист не теоретичних та ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Метьюз проти Сполученого Королівства» (Matthews v. the United Kingdom) [ВП], заява № 24833/94, п. 34). Крім того, Уряд, стверджуючи, що національні засоби юридичного захисту не були вичерпані, повинен переконати Суд у тому, що засіб юридичного захисту був на той час ефективним та доступним не тільки теоретично, а й практично. Іншими словами, що він був доступний, був здатним забезпечити у відношенні скарг заявника відповідну сатисфакцію та мав розумні шанси на успіх (див. рішення від 28 листопада 1997 року у справі «Ментеш та інші проти Туреччини» (Mentes and Others v. Turkey), п. 57, Reports of Judgments та Decisions 1997-VIII).
Відповідно до ч.6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
За викладених обставин, слідчий суддя, здійснюючи у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, дійшов висновку про те, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005839 від 02.04.2013 не відповідає критеріям розумних строків.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та встановлення строку на проведення процесуальної дії у кримінальному провадженні №0005839 від 02.04.2013.
Керуючись ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції з прав людини, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України, ст.ст. 1-35, 113, 114, 116, 219, 303-309, 369-371 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , про встановлення процесуального строку для виконання процесуальної дії у кримінальному провадженні №0005839 від 02.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити.
Встановити процесуальний строк слідчому СВ Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_5 тривалістю 30 днів для проведення огляду наступних документів: оригіналу штатного розкладу Київської філії ПрАТ Київстар» станом на 13.04.2010р.; копії довідки №08-4716 від 26.05.2011р. Київського міського центру зайнятості; копії довідки №08-1976 від 01.03.2011р. Київського міського центру зайнятості; Додаткової угоди №1 до трудового договору №1282 від 28.04.2006р.
Проведення огляду провести за присутності потерпілого зі застосуванням відеозапису у кримінальному провадженні №0005839 від 02.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: