Ухвала
іменем України

17 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 487/2765/20
провадження № 51-4381ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду

від 31 липня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Встановлені обставини
Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, постановою від

29 квітня 2020 року закрив кримінальне провадження № 0000583

від 23 березня 2020 року.
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ухвалою від 17 червня

2020 року відмовив ОСОБА_4 у задоволенні скарги на вказану постанову.
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 31 липня 2020 року відповідно до п. 4 ч. 3

ст. 399 КПК повернув ОСОБА_4 апеляційну скаргу на зазначене рішення слідчого судді, оскільки апеляційну скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження та без клопотання про поновлення такого строку.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону

і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Верховного Суду
Касаційний кримінальний суд, який входить до складу Верховного Суду, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг поданих у порядку та у строки, встановлені главою 32 КПК, на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, приписи ч. 4 ст. 424 КПК встановлюють заборону для суду касаційної інстанції перевіряти в касаційному порядку ухвалу слідчого судді.
Однак усупереч наведеним положенням закону, посилаючись у касаційній скарзі на істотні порушення апеляційним судом вимог ст. 395 КПК, заявник у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності ухвали цього суду, як він мав зробити відповідно до

ст. 412 КПК, не зазначив, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення і чому такі порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали суду апеляційної інстанції з огляду на положення статей 370 та 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
ОСОБА_4 у касаційній скарзі вказує на те, що розгляд скарги на постанову слідчого відбувся без його участі, тому строк на апеляційне оскарження відраховується з дня отримання копії ухвали слідчого судді, яку він отримав 20 липня 2020 року та подав апеляційну скаргу у строк, встановлений п. 3 ч. 2 ст. 395 цього Кодексу, а тому, на думку скаржника, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що апеляційна скарга на зазначене рішення слідчого судді подана з пропуском п`ятиденного строку.
При цьому в касаційній скарзі відсутнє посилання на конкретну дату, коли заявник звернувся до апеляційного суду з наведенням відповідних обґрунтувань.
У касаційній скарзі містяться лише загальні твердження про недотримання апеляційним судом положень кримінального процесуального закону, водночас не наведено обґрунтування незаконності чи помилковості висновку апеляційного суду відповідно до статей 113, 115 і 116 КПК.
Натомість у касаційній скарзі ОСОБА_4 наголошує на істотних порушеннях слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, ухвала якого відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 31 липня 2020 року про повернення апеляційної скарги

і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3