Справа №:755/6736/20
Провадження №: 1-кс/755/3675/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002411 від 02.04.2020 року, -
за участю учасників кримінального провадження:
адвоката ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, поданою в порядку п.10.ч.1 ст.303 КПК України, на повідомлення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у межах кримінального провадження №0002411 від 02.04.2020 року.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити, слідчий проти задоволення скарги заперечував.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходить до наступного.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України /далі КПК/.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Нормою п.10 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснює досудове розслідування кримінального провадження за №0002411 від 02.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
За результатами досудового розслідування, 15.05.2020 року старший слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження за №0002411 від 02.04.2020 року, вручив ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Разом із тим, згідно протоколу одночасного допиту осіб 16.07.2020 року, який міститься у матеріалах кримінального провадження №0002411, старший слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 , у приміщенні кабінету №312, Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, у період часу з 20 години 30 хвилин до 21 години 20 хвилин провів одночасний допит між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 у ході якого було встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 на запитання слідчого «як вами були сприйняті слова ОСОБА_8 під час указаної зустрічі стосовно необхідності повернення коштів, які нібито ви отримали?» повідомив, що «по його висловлюванням я зрозумів, що він не володіє у повному обсязі обставинами цих взаємовідносин. При цьому я пояснив йому, що не маю до цього ніякого відношення та не отримував ніяких коштів від ОСОБА_9 ».
Також із протоколу убачається, що на запитання слідчого «чи висловлював ОСОБА_10 на вашу адресу погрози, вимоги, умовляння чи примушення до повернення грошових коштів ОСОБА_11 .?» потерпілий ОСОБА_7 повідомив «ні, від ОСОБА_8 на мою адресу будь-яких погроз, примушувань чи схилянь стосовно повернення коштів ОСОБА_11 не було, він мені такого не висловлював».
Крім того, на запитання слідчого «чи маєте ви до ОСОБА_8 будь-які претензії у зв?язку із указаною ситуацією, яка склалася із примушуванням вас укладання цивільно-правових угод та вимагання у вас грошових коштів?» потерпілий ОСОБА_7 повідомив «я не маю до ОСОБА_8 будь-яких претензій та вважаю, що він не вчиняв відносно мене будь-яких протиправних дій та взагалі не володів ситуацією, яка склалася».
Із норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Із положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Із досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження встановлено, що старший слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 , у повідомлені про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України не вказав беззаперечних фактів та суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру того, що саме ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, вчинив вимагання поєднане із погрозою вбивства, а зазначив лише обставини події. Разом із тим, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об?єктвного спостегігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, однак матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що саме ОСОБА_4 вчинив указане кримінальне правопорушення.
Крім того, покази потерпілого ОСОБА_7 , які були дані 16.07.2020 року слідчому під час одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , спростовують проведенні органом досудового розслідування слідчі /розшукові/ та процесуальні дії.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а повідомлення слідчого про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 214, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002411 від 02.04.2020 року - задовольнити.
Скасувати повідомлення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури№4 ОСОБА_12 , про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002411 від 02.04.2020 року.
Зобов?язати прокурора Київської місцевої прокуратури №4 вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні №0002411 від 02.04.2020 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя