Провадження № 1-кс/760/8373/20
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Екстра Лінк»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3
про арешт майна в кримінальному провадженні №0005491 від 05.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0005491 від 05.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.
Як зазначається в клопотанні, слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005491 від 05.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.11.2020 по спецлінії «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється незаконне зайняття гральним бізнесом.
У клопотанні зазначається, що 08.12.2020 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.12.2020 нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 6, яке відповідно до договору суборенди використовується ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК», було виявлено та вилучено 20 столів, 10 крісел, 10 стільців, дозвіл на вилучення яких ухвалою слідчого судді надано не було.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів відповідно до вимог п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України та запобігання ризикам його знищення чи відчуження.
Виходячи з викладеного, прокурор просить накласти арешт на майно, виявлене та вилучене 08.12.2020 в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 6, а саме: 20 столів, 10 крісел, 10 стільців, з метою забезпечення збереження речових доказів.
У судовому засіданні прокурор Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, також вказала, що в разі ненакладення арешту дане майно буде використовуватися в незаконній діяльності, пов`язаній з гральним бізнесом.
Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Екстра Лінк», проти задоволення клопотання заперечував в повному обсязі, зокрема, зазначив, що клопотання є необґрунтованим, обшук проводився в приміщенні, де жодна протиправна діяльність не здійснюється, вилучене в ході проведення обшуку майно, а саме столи, крісла, стільці є звичайними офісними меблями, які не відповідають критеріям речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України
Дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, заслухавши пояснення прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Екстра Лінк», слідчий суддя дійшов наступного висновку виходячи з такого.
Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Як передбачено ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за №0005491 від 05.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.
Також встановлено, що 08.12.2020 слідчим СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.12.2020 (справа №760/26881/20, провадження 1-кс/760/8287/20) в нежитловому приміщенні за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 6, виявлено та вилучено майно, а саме: 20 столів, 10 крісел, 10 стільців.
Слідчим суддею встановлено, що постановою від 09.12.2020 слідчого СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0005491 від 05.11.2020.
Також встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна подано з метою забезпечення збереження речових доказів з додержанням встановлених КПК України строків. Таким чином, виходячи з вимог ч.3 ст.170 КПК України арешт з цією метою накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частиною 1 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
На підставі вищенаведених норм законодавства України та встановлених фактичних обставин, слідчий суддя доходить висновку, що майно, вилучене 08.12.2020 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 20 столів, 10 крісел, 10 стільців, ознакам речового доказу у даному кримінальному провадженні не відповідає, оскільки прокурором у поданому клопотанні та в судовому засіданні не доведено, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме критеріям матеріального об`єкту, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що постанова слідчого СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 про визнання речовими доказами має суто формальний характер, є необґрунтованою, зокрема, слідчим не вказано підстав, виходячи з яких він дійшов висновку, що майно, а саме: 20 столів, 10 крісел, 10 стільців відповідає ознакам речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя також вважає, що не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.
Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя також зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя оцінює накладення арешту на вказане в клопотанні прокурора майно як таке, що може спричинити нерозумне та неспіврозмірне обмеження права власності в даному кримінальному провадженні, непропорційне переслідуваному суспільному інтересу та таке, що порушує принцип справедливої рівноваги.
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання - відмовити.
Повернути ТОВ «Екстра Лінк» майно, вилучене 08.12.2020 в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 6, а саме: 20 столів, 10 крісел, 10 стільців.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1