ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3094/20 Справа № 205/4005/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року про задоволення подання начальника державної установи Дніпровська ВК № 89 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року задоволено подання начальника державної установи Дніпровська ВК № 89 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що засуджений відбув більше половини строку покарання, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений мав 3 дисциплінарних заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до суспільно-корисної праці, при цьому не мав жодного дисциплінарного стягнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що сумлінна поведінка це обов`язок засудженого, а не його право. Вказує, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований на підприємстві ДВК № 89, а виконує роботи з благоустрою. Також зазначає, що ОСОБА_7 має десять не знятих та не погашених судимостей за різні категорії злочинів.
Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вивчивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд встановив, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 грудня 2016 року по 15 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року залишений без змін. Зараховано ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 16 лютого 2017 року по 18 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування засудженим покарання 23 грудня 2016 року.
Кінець строку відбування засудженим покарання 28 лютого 2021 року.
Заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що на час розгляду судом подання державної установи Дніпровська ВК № 89 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.
Як слідує з матеріалів провадження засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 23 грудня 2016 року. Під час утримання у Дніпровській УВП № 4 характеризувався посередньо.
З 15 травня 2017 року відбуває покарання у Дніпровській ВК № 89, за час відбування покарання характеризувався добре, не працевлаштований, виконував роботи з благоустрою установи, має 3 заохочення, стягнень не має, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки з засудженими різної спрямованості, приймає участь у програмі диференційного виховного впливу.

Ті обставини, що засуджений ОСОБА_7 добре характеризується, має три заохочення та не має стягнень, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки засуджений офіційно не працевлаштований, а сумлінна поведінка та благоустрій установи не право засудженого, а його обов`язок, та така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставинисправи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 411 КПК України, тобто невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні начальника державної установи Дніпровська ВК № 89 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4