Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/1713/20
Провадження по справі № 1-м/514/2/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, винесеного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1
В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації, яким засуджений громадянин України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання засудженого за даним вироком на території України.

Відповідно до клопотання, 17 листопада 2020 року наказом №3984/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 16 липня 2020 року за №06- 79500/20.

ОСОБА_4 засуджено вироком Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року до покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 105 (вбивство) КК Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №7» УФСВП Росії по Бєлгородській області»; кінець відбуття строку покарання 27.07.2025 року.

Засуджений ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою (а.с. 10).

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст.609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідності із законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Міністерство юстиції України у своєму клопотанні просить суд визначити статті (частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року, а також визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вищезазначеного вироку.

В судове засідання представник Міністерства юстиції не з`явився, про час та місце розгляду клопотання сповіщений належним чином, просить суд розглянути дане клопотання без його участі.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України та приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Передача засуджених для відбування покарання, з однієї держави до іншої, регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року та ст. 606 КПК України.

Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 25 травня 1970 року, які ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 р., компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави, замінюючи міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.

Згідно із п. п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Разом з цим, положеннями ч.ч.3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання суд не перевіряє фактичні обставини справи, встановлені вироком іноземної держави, та не вирішує питання винуватості особи.

Положеннями ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 105 КК РФ за яке йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили. Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання період тримання під вартою з 28.01.2019 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку, проведеного відповідно до ст. 72 ч. 3.1 п. «а» КК РФ. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. (а.с. 4 - 7).

Вказаний вирок набрав законної сили 01.10.2019 року та підлягає негайному виконанню (а.с. 8).

Діяння ОСОБА_4 за вироком Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року, кваліфікуються за ч. 1 ст. 105 КК РФ - як вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій особі, карається позбавленням волі на строк від шести до п`ятнадцяти років з обмеженням волі на строк до двох років або без такого (а.с. 20).

Відповідно до довідки з місця відбування покарання засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 18 березня 2020 року відбув 1 рік 1 місяць 20 днів, не відбута частина покарання становить 5 років 4 місяці 9 днів. Початок строку відбуття покарання 1 жовтня 2019 року, кінець строку відбуття покарання 27 липня 2025 року. Зараховано: з 28 січня 2019 року по день набрання вироком в законної сили (1 жовтня 2019 року). Може бути звільнений умовно-достроково по відбуттю 2/3 строку покарання 28 травня 2023 року. (а.с. 9).

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_4 має бажання в подальшому відбувати покарання на території України та ознайомлений з наслідками передачі на територію України та Кримінальним кодексом України (а.с.10, 11).

Як вбачається з медичної довідки на засудженого ОСОБА_4 останній етапом слідувати може (а.с. 12).

Згідно характеристики наданої начальником ФКУ ІК-7 УФСІН Росії по Бєлгородській області засуджений ОСОБА_4 характеризується негативно (а.с. 13-14).

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, інформацією Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 12 липня 2013 року (а.с. 15-17, 18).

Тож, враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, вирок Івантєєвського районного суду Московської області від 13.09.2019 року, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання за кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством України, суд вбачає наявність підстав для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального Кодексу України та визначає покарання.

Статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Дії засудженого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 105 КК РФ, як вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій особі, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

На момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, а також на момент вирішення питання про приведення у відповідність вироку Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року у відповідність із законодавством України його дії підлягають кваліфікації за частиною 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Таким чином, максимальний строк який може бути призначений ОСОБА_4 , з урахуванням вище наведеного, складає п`ятнадцять років позбавлення волі.

Також, враховуючи, що вироком Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 105 КК РФ за яке йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців, суд вважає за необхідне визначити строк покарання засудженому ОСОБА_4 аналогічний строку, визначеному у вироку Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року, вважаючи що саме таке рішення буде відповідати вимогам визначеним статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб, умовам передачі громадянина України ОСОБА_4 для відбування покарання в Україну, та вимогам статті 11 Конвенції, оскільки за своїм характером та тривалістю покарання не буде більш суворим, ніж міра покарання, призначена у державі ухвалення вироку, і не перевищуватиме максимальних строків позбавлення волі, передбачених законодавством України.

Документи, додані до клопотання, складені за місцем відбування покарання засудженого на території Російської Федерації, не свідчать про наявність безумовних обставин, що могли б стати перешкодою для передачі засудженого громадянина України для відбування ним покарання на території України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за наслідками розгляду клопотання суд вважає, що клопотання слід задовольнити, визначивши, що дії засудженого повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, вирок Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року привести у відповідність із законодавством України, та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України.

Вироком Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком в законної сили, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 28.01.2019 року по день набрання вироком законної сили 01.10.2019 року.

На підставі ст. 72 КК України, строк відбування покарання слід рахувати з часу затримання з 28.01.2019 року та не визначати виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9, 10, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст.609, 610 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Міністерства юстиції України, подане заступником начальника Управління міжнародної правової допомоги начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_5 , про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Вирок Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 105 КК Російської Федерації, та призначено покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний винним вироком Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року, передбачена ч. 1 ст. 115 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України до 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком Івантєєвського міського суду Московської області від 13.09.2019 року законної сили, а саме з 01.10.2019 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання час тримання ОСОБА_4 під вартою з 28.01.2019 року по день набрання вироком законної сили (тобто до 01.10.2019 року).

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1