У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_3 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року за нововиявленими обставинами,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами обвинувального вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0007161 від 11.06.2014 року.
Заява мотивована тим, що на початку 2014 року між ОСОБА_3 , як фаховим науковцем з науковим ступенем доктора філософії та виробником продукції для рекреаційного та спортивного риболовства «Рапала ВМС Корпорейшн (Фінляндія)», в особах керівників компанії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також дочірнім підприємством компанії в Україні ВМС Вотер Куїн Україна, в особі директора ОСОБА_7 , виник конфлікт у сфері захисту прав споживачів.
В наслідок цього конфлікту було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0007161 від 11.06.2014 року, відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.
Вироком Дніпровського районного суду від 06.03.2015 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 189 КК України на 1 рік обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 було звільнено від покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Вироком Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року в частині призначення покарання було скасовано, постановлено новий вирок, яким визнано ОСОБА_3 винним за ч. 1 ст. 189 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2016 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року було залишено без змін, касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.
На думку заявника, вище вказаний вирок був ухвалений лише на підставі сфальсифікованих доказів обвинувачення та неправдивих показань директора ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , насправді даний висновок суперечить результатам експертного дослідження «Українського центру судових експертиз» № 1-29/05 від 29.05.2015 року, яке підтвердило, що своїми протизаконними діями компанія Рапала та її дочірнє підприємство дійсно завдало ОСОБА_9 моральну шкоду.
Крім того, у заяві ОСОБА_3 зазначив, що слідчого та прокурора по вказаному кримінальному провадженні було притягнуто до кримінальної відповідальності за приховування злочину, який вчинила компанія «Рапал».
Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутність.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти перегляду вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0007161 від 11.06.2014 року, за нововиявленими обставинами, зазначивши, що всі докази були здобуті належним чином та підтверджують вину ОСОБА_3 . Крім того, під час судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.189 КК України, останній визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому. На думку прокурора, численні заяви ОСОБА_3 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року за нововиявленими обставинами, зводяться до фактичної незгоди заявника з покаранням, призначеним судом.

Інші учасники судового процесу повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.466 КПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви.
Вивчивши заяву та додані до неї документи, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , вислухавши заявника, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 462 КПК України передбачають, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається в письмовій формі. У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява про перегляд; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає заяву, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами подається заява; 4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; 5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду; 6) перелік документів та інших матеріалів, які додаються. Заява підписується особою, яка її подає. Якщо заяву подає захисник, представник потерпілого, то до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу. До заяви додаються копії заяви в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на особу, яка тримається під вартою. Особа, яка подає заяву, має право додати до неї документи або копії документів, які мають значення для кримінального провадження і не були відомі на час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. 459 КПК України, підстави для здійснення кримінального провадження за ново виявленими обставинами, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановления ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Нововиявленими обставинами, відповідно до висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 23.12.2014 року, слід вважати встановлені матеріалами розслідування чи судовими рішеннями, що набрали законної сили, нові юридичні факти, що не були відомі суду чи були ним проігноровані, та які відтворюють істині обставини вчинення злочину, що підлягають доказуванню і спростовують висновки, викладені раніше у судовому рішенні у цій же справі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Нововиявлені обставини слід відмежовувати від відомостей, що є новими матеріалами. За таких умов відокремлення слід проводити за ступенем їх обґрунтування. Нововиявлені обставини які є підставою для перегляду судового рішення відрізняються від відомостей, які містяться в додаткових матеріалах тим, що їх існування підтверджено у належному процесуальному порядку шляхом проведення слідчих дій та прийняття відповідних процесуальних рішень, а додаткові матеріали можуть бути представлені чи зібрані сторонами у порядку, передбаченому ст. 93 КПК України.

Диспозиція ст. 189 КК України, є вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання).

ОСОБА_3 вироком Дніпровського районного суду м. Києва було визнано винним за ч.1 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні грошових коштів в сумі 60000 тисяч євро за нерозголошення інформації, яка скомпрометує ділову репутацію компанії «Рапала», крім того розголошення інформації призведе до значних матеріальних збитків та обмеженню прав компанії «Рапала» на здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку. Крім того, відповідно до вказаного вироку, при призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, було визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року в частині визнання ОСОБА_3 винним залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2016 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року було залишено без змін, касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.
Твердження ОСОБА_3 про недоведеність його вини є безпідставними, оскільки протилежні висновки суду при винесенні Дніпровським районним судом вироку від 06.03.2015 року в цій частині ґрунтуються, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені відповідними доказами.
Такі висновки відповідають даним протоколу листування ОСОБА_3 з представниками компанії «Рапала» з липня 2012 року по квітень 2014 року про те, що перший направлений лист з недостовірною інформацією про компанію та вимагав сплатити йому 60000 євро; даним протоколу огляду грошових коштів, які попередньо були помічені спеціальними хімічними засобами та скопійовані на ксероксі; даним протоколу огляду місця події від 22.09.2014 року в кафе «Желток»; даним висновку експерта від 26.09.2014 року; даними протоколу огляду місця події від 25.09.2014 року про огляд комп`ютерного обладнання за допомогою якого ОСОБА_3 здійснював листування з компанією «Рапала».
Визнавши ці докази достовірними та оцінивши їх у сукупності з іншими фактичними даними, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.
Згідно висновку експерта № 1-29/05 від 29.05.2015 року, було встановлено, що внаслідок ненадання ОСОБА_3 компанією «Рапала» достовірної інформації як обізнаному споживачу та через продаж продукту, невідповідного рекламному опису (у випадку юридичної доведеності даних обставин), йому були спричинені негативні психологічні переживання (моральні страждання). Орієнтовний розмір компенсації завданих ОСОБА_3 моральних страждань становить 60 мінімальних заробітних плат.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року, не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами на підставах вказаних заявником у своїй заяві, оскільки висновок експерта № 1-29/05 від 29.05.2015 року свідчить лише про спричинену моральну шкоду завдану ОСОБА_3 в наслідок не надання повної інформації компанією «Рапала» (у випадку юридичної доведеності даних обставин), однак не виправдовує його дії, які були вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 189 КК України, а саме вимагання.

Доводи ОСОБА_3 про те, що слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні було притягнуто до кримінальної відповідальності за приховування злочину, не знайшли свого підтвердження, оскільки в додатках до заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, наявні ухвали слідчих суддів про зобов`язання Київської місцевої прокуратури № 4 та Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві вчинити дії, передбачені ст. 214 КПК України. Ці обставини не можуть свідчити про притягнення слідчого та прокурора до кримінальної відповідальності, так як відносно цих осіб не було обвинувальних вироків, які б вступили в законну силу, про притягнення їх до кримінальної відповідальності, а тому суд вважає, що ці висновки є необгрунтованими.
Також, ОСОБА_3 у своїй заяві посилається на те, що нововиявленими обставинами є те, що на даний час відкриті численні кримінальні провадження, між тим, зазначена ОСОБА_3 обставина, не є нововиявленою обставиною в розумінні ч.2 ст.459 КПК України, а також враховуючи той факт, що на дай час не встановлено вини осіб, відносно яких відкриті кримінальні провадження, то зазначена обставина ОСОБА_3 не може бути виключною обставиною в розумінні ч.3 ст.459 КПК України.
Крім того, у заяві ОСОБА_3 зазначає, що нововиявленими обставинами є те, що ним подані численні цивільні позови до різних судів, де відповідачами є компанія «Рапала» та її дочірнє підприємство, про відшкодування йому майнової та моральної шкоди, однак вказане свідчить лише про наявність у ОСОБА_3 , компанією «Рапала» та її дочірнім підприємством цивільно-правових відносин.
Також, ОСОБА_3 в свої заяві посилається на те, що виключною обставиною для перегляду вироку є те, що ним подано цивільні позови про відшкодування моральної шкоди до районних судів м. Києва, де відповідачами є Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Київський апеляційний суд та Верховний суд, але зазначена обставина ОСОБА_3 не може бути виключною або ж ново виявленою обставиною в розумінні ст.459 КПК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказані ОСОБА_3 обставини, як нововиявлені, неодноразово були предметом розгляду в Дніпровському районному суду м. Києва, а також під час перегляду вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року судами апеляційної та касаційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 459, 462 КПК України, суд,-
у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами обвинувального вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0007161 від 11.06.2014 року, залишити без задоволення.

Копію ухвали направити учасникам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: