Справа № 161/9741/18
Провадження № 1-кп/161/298/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 16 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку кримінальне провадження № 0004931 від 20.10.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

-за ст.286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 24.10.2017 року близько 05 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21713», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Грушевського зі сторони вул.Яровиці у напрямку вул. Привокзальної в м. Луцьку, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташовується неподалік будинку №20а по пр.Грушевського у м. Луцьку, не вибрав безпечної швидкості, проявивши неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, порушивши п.п. 2.3 (б), 2.10 (в), 12.3, 18.1, 19.3 Правил дорожнього руху України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка здійснювала перехід проїжджої частини дороги по нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право відносно руху автомобіля та здійснив наїзд на неї, після чого перемістив транспортний засіб.

Внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертельного перелому правої стегнової кістки зі зміщенням, травматичний звих правої плечової кістки з посттравматичною правобічною брахіоплексопатією з помірним проксимальним парезом, рана в ділянці правої гомілки. Згідно з висновку судово-медичної експертизи №1264 від 28.12.2017 за ступенем тяжкості закритий черезвертельний перелом правої стегнової кістки зі зміщенням, травматичний звих правої плечової кістки з посттравматичною правобічною брахіоплексопатією з помірним проксимальним парезом відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для загоєння перелому необхідний час більше 21-ї доби, решта тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 6 діб.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 (б), 2.10 (в), 12.3, 18.1, 19.3 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав та показав, що 24.10.2017 о 05.15 год їхав по пр. Грушевського в напрямку залізничного вокзалу. Йшов сильний дощ, були несприятливі погодні умови. Під`їжджаючи до центрального входу до ВОКЛ, а саме перебуваючи у районі першого пішохідного переходу рухалось кілька зустрічних автомобілів, які світлом фар його осліпили, він зменшив швидкість руху. Під`їжджаючи до другого пішоходного переходу, на ньому нікого не було. Під`їжджаючи ближче помітив тінь, йшла людина. Він повернув кермо у праву сторону, людина не зупинялася, він відразу почав екстренно гальмувати, уникнути наїзду не вдалося. Зіткнення відбулося лівою фарою автомобіля з тулубом потерпілої. Потерпіла була поза пішохідним переходом. Після цього, він зупинився перед потерпілою, щоб на неї ніхто не наїхав тому, що їхав автомобіль. Хтось кричав, щоб він поставив автомобіль перед потерпілою, бо на потерпілу ще раз наїдуть. Тому, він змушений був поставити автомобіль перед другим пішохідним переходом. Лишив потерпілу, розвернувся через суцільну смугу, став у протилежному напрямку, перед пішохідним переходом, місце наїзду було за машиною, проїхав місце наїзду. Знак аварійної зупинки не ставив. Викликав швидку медичну допомогу, поліцію. Поліція обгородила місце події, швидка забрала потерпілу. Слідчий приїхав через 40 хв вимірював розмітку. На місці події він нічого не підписував. Потім, слідчий викликав його на 10:30 год. підписати документи, давав покази, і підписав їх. На місці пригоди не підписував ні схеми, ні протокол. Огляд місця події проводився за участі понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Коли здійснювався огляд, постійно перебув на місці, разом із понятими. Заміри проводив слідчий рулеткою із понятим. Від початку переходу до місця наїзду не заміряли відстань. Він на це не звертав уваги, бо був у стані шоку. Поїхав в лікарню, дав доньці потерпілої гроші, в загальному 30450 гривень на лікування потерпілої. Передзвонив у страхову компанію, повідомив про дану подію. Страхова компанія оформила його повідомлення, після рішення суду страхова компанія покриє витрати. Час та місце, зазначені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Смуга його руху мала два напрямки. Посередині роздільна суцільна смуга. Пішохода побачив, як їхав на другому пішохідному переході на відстані 10 м від його автомобіля. Їхав зі швидкістю 40 км/год., потім зменшив швидкість до 30 км/год. Виявив пішохода, яка знаходилася за роздільною смугою на дорозі, на його смузі руху, 5 м від роздільною смуги руху. Потерпіла була одягнена у темний одяг, в капюшоні. Потерпіла, як почула звук гальм, повернула голову. Якби пішохід йшла по переході, він би її міг побачити так, як там є додаткове світло над пішоходом. Протокол огляду місця події та схему до нього слідчий запропонував йому підписати в січні 2018 року, тому через значний проміжок часу він його не підписав.

Незважаючи на невизнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-показами даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що 24.10.2017 йшла на роботу близько 05.15 год. Переходила дорогу на пішохідному переході, їхало три автомобілі зі сторони вокзалу, вона їх пропустила, і як дійшла до середини переходу, їхав автомобіль зі сторони кінотеатру «Промінь», відчула удар. Йшов дощ, дорожнє покриття було мокрим. Вулиця була освітленою ліхтарями. Пішохідний перехід освітлювався. Йшла своїм звичним, нешвидким кроком. Була одягнена у брюки, і куртку блакитну із позолотою, на голові був капюшон. Після зіткнення під`їхали зі сторони вокзалу марштурки, і сказали водію переставити автомобіль, бо задавлять решту, що він і зробив. Лежала на землі до приїзду поліції, потім приїхала швидка медична допомога, її підняли. Лежала ближче до краю бровки, куди повинна була перейти дорогу. Удар відбувся в праве бедро та праву руку. Отримані тілесні ушкодження спричинили їй моральну шкоду, що зумовлено перенесеними оперативними втручаннями та тривалою реабіліцією, оскільки 8 місяців вона змушена була лежати нерухомо. До ДТП вона працювала на посаді прибиральниці УСБУ у Волинській області, після чого її звільнили за станом здоров`я так, як на даний час вона визнана інвалідом ІІ групи. Після ДПТ вона пересувається за допомогою милиць. Щодо призначення покарання ОСОБА_7 поклалася на розсуд суду.

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що восени, в темну пору доби, точної дати не пам`ятає, йшов дощ, їхав на ж/д вокзал та побачив, що автомобіль ОСОБА_11 стояв розвернутий фарами до кінотеатру «Промінь». За другим пішохідним переходом лежала потерпіла в напрямку до вокзалу. Запитав, що сталося, він відповів, що збив людину та пояснив, що розвернув автомобіль, щоб ніхто інший не наїхав на потерпілу. Коли приїхали працівники поліції, він був понятим. На дорожньому покритті лежали частини фари на місці, де лежала потерпіла. На місці події він підписав схему огляду. Після чого приблизно через місяць до нього зателефонував слідчий, вони зустрілися біля Північого ринку та в автомобілі поліції, він підписав протокол огляду місця події, спершу подивився на схему, що вона така ж, як попередня, і підписав. Під час огляду місця події був присутнім інший понятий ОСОБА_12

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що брав участь в проведенні замірів місця дорожньо-транспортної пригоди, після чого їх підписав. Медична допомога поїхала, вони почали здійснювати заміри. Він підписував протокол огляду місця події та схему до даного протоколу на місці.

-показами даними в судовому засіданні експертом ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що 28.02.2018 року на підставі постанови слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 виконував судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю транспортна трасологія, метою якої було встановлення місця наїзду автомобілем «ВАЗ 21713» на потерпілу. Висновком встановлено, що наїзд автомобілем під керуванням водія ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_5 відбувся на крайній лівій смузі руху по пр.Грушевського в м. Луцьк, призначеній для руху в напрямку вул.Стрілецької у місці, що передує початку осипу дрібних уламків скла. Ділянка осипу дрібних уламків скла знаходиться, згідно схеми складеної слідчим, поза межами пішохідного переходу. Однак у висновку вказано, що наїзд відбувся у місці, що передує початку осипу дрібних уламків скла. Оскільки дана експертиза не вирішує питання швидкості автомобіля, тому сказати наскільки далі чи ближче до пішохідного переходу відбувся наїзд у площині по довжині дороги, не вдається можливим так, як не достатньо слідової інформації. За осипом скла не міг відбутися наїзд, лише перед ним. Розташування осипу скла на дорозі відносно фактичного місця наїзду залижить від багатьох факторів: від висоти транспортного засобу, від висоти деталей, з яких він осипається, швидкості транспортного засобу, маси осипу. За відсутності інформативних слідів на місці події місце зіткнення визначається за місцем осипу. Слідчий під час призначення експертизи надав лише протокол огляду місця події та схему до нього, не надав жодних інших даних. Як він з`ясував пізніше, від колег, які проводили автотехнічну експертизу, водій як здійснив наїзд розвернувся та транспортний засіб розмістив у протилежному напрямку. Враховуючи, що ліва частина автомобіля пошкоджена, то все вказувало на те, що він їхав по крайній ліві смузі в напрямку кінотеатру «Промінь», збив пішохода, і осип всеодно летить з лівого боку на зустрічну смугу. Тому, дана неточність пов`язана тим, що слідчий не надав усі дані, які були необхідні для проведення експертизи, про які експерт не був попереджений, тому дійшов такого висновку, як є. Але дана слідова інформація все одно не дасть детальніше встановити місце наїзду відносно пішохідного переходу, враховуючи ту неточність можна стверджувати, що місце наїзду відбулося у напрямку до вокзалу у крайній лівій смузі так, як воно відбулося фактично.

-показами даними в судовому засіданні експертом ОСОБА_15 , який в судовому засіданні показав, що під час проведення експертизи враховувалися всі вихідні дані, які були задані слідчим у постанові про призначення експертизи. Для дачі висновку йому було достатньо протоколу огляду місця події та додатку до нього та показів ОСОБА_7 .. Згідно з висновку водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.19.3 Правил дорожнього руху України. Якби не було засліплення він повинен був гальмувати в будь-якому випадку. Враховуючи дорожню обстановку водій ОСОБА_16 мав можливість зупинити транспортний засіб. Під час проведення експертизи враховувалися покази водія ОСОБА_11 щодо дорожньої обстановки. Якщо водій мав можливість загальмувати до пішоходного переходу, якщо пішохід йшов далі, тому водій тим більше мав можливість загальмувати та зупинити транспортний засіб. У висновку обраховувалися дані зупинки транспортного засобу до пішохідного переходу та водій мав можливість гальмувати.

-протоколом огляду місця події від 24.10.2017 року;
-випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5 від 13.11.2017 року;
-протоколом огляду місця події від 25.12.2017 року;
-висновком експерта №1264 від 27.12.2017 року щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_5 ;
-висновоком експерта №44 від 28.02.2018 року судової інженерно-транспортної експертизи;
-висновком експерта №38 від 05.03.2018 року судової інженерно-транспортної експертизи;
-протоколами проведення слідчого експерименту від 21.11.2019 року;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.11.2019 року;
Покази обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно необхідності переміщення автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, з метою недопущення наїзду на потерпілу ОСОБА_5 іншими транспортними засобами, на думку суду, надані ним для уникнення відповідальності, оскільки відповідно до п.2.10 (в) Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, він був зобов`язаний не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди, а дії водія при дорожньо-транспортній пригоді з метою запобігання інших дорожньо-транспортних пригод чітко передбачені Правилами дорожнього руху України.

Твердження захисника ОСОБА_6 щодо визнання недопустимими письмових доказів, зокрема, протоколу огляду місця події від 24.10.2017 року та додатку до нього (ілюстративної таблиці), проведеного за участю понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 так, як вони не підписані ОСОБА_7 , судом до уваги не приймаються, оскільки згідно з вказаним протоколом, ОСОБА_7 не був учасником процесуальної дії, тому у протоколі відсутній його підпис, і зазначений доказ на думку суду є належним і допустимим, отриманий з дотриманням норм КПК України, крім того, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 в судовому засіданні показали, що були учасниками вказаної процесуальної дії, про що поставили свої підписи.

Разом з тим, твердження захисника ОСОБА_6 щодо не доведення в ході досудового розслідування та судового розгляду місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 , яка на думку сторони захисту, здійснювала перехід дорожньої смуги поза межами пішохідного переходу, судом до уваги не приймаються так, як вказані доводи спростовуються, дослідженими в ході судового розгляду протоколами слідчих експериментів від 21.11.2019, 28.11.2019, показами самої потерпілої ОСОБА_5 , експерта ОСОБА_13 , які повністю узгоджуються між собою та дослідженими в ході судового розгляду матеріалами кримінального провадження, і ставити їх під сумнів у суду немає підстав.

Також, суд встановив, що посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України не знайшли свого підтвердження так, як вказані доводи спростовуються, дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, показами потерпілої, свідків, експертів, які є послідовними, правдивими та повністю узгоджуються із дослідженими матеріалами кримінального провадження, і підстав ставити їх під сумнів у суду не виникає.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що вище перелічені протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 знайшли своє підтвердження під час судового слідства, так як зібрані та досліджені в судовому засіданні письмові докази, а також допити як потерпілої, так і свідків, експертів є послідовними, правдивими та повністю узгоджуються із матеріалами кримінального провадження і підстав ставити їх під сумнів у суду не виникає.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми протиправними необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

Обставини, що пом`якшують його покарання, суд не вбачає.

До обставини, що обтяжують його покарання, суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховується те, що обвинувачений раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, однак останній свою вину не визнав, завдані збитки відшкодував частково, потерпіла в судовому засіданні наполягала на призначенні суворого покарання із позбавленням права керування транспортними засобами, тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання ОСОБА_7 слід призначити в межах санкції ст.286 ч.1 КК України у виді обмеження волі, із позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_7 грубо порушив обов`язки водія щодо дотримання правил дорожнього руху, тому для попередження вчинення нових аналогічних злочинів, до нього слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходив із принципів розумності, виваженості та врахував частину грошових коштів, які були відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_7 після дорожньо-транспортної пригоди,характер і тривалість страждань потерпілої, істотне вимушення змін у її життєвих стосунках, а також обставини, за яких потерпілій було завдано моральної шкоди, періоду часу, впродовж якого вона змушена проходити лікування (реабілітацію) та захищати свої права в правоохоронних та судових органах, що супроводжувалося душевними стражданнями та в сукупності спричинило вимушені зміни у її житті.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» в частині відшкодування матеріальної шкоди, слід залишити без розгляду, оскільки долучені до позовної заяви витрати на лікування потерпілої за квитанціями, не підтверджені документально відповідним медичним закладом, оскільки немає лікарських призначень, що дає підстави обґрунтовувати витрати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування розміру заробітку, втраченого потерпілою внаслідок каліцтва, слід залишити без розгляду, оскільки потерпіла не може чітко визначити період відновлення її стану здоров`я, оскільки остання продовжує лікування (реабілітацію), тобто остаточної суми та кінцевої дати відновлення її стану здоров`я на момент винесення вироку не визначено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» та ОСОБА_7 про солідарне відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги слід залишити без розгляду , оскільки в поданій позовній заяві не вказано суми витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження містяться клопотання головного лікаря КП «Луцька міська клінічна лікарня» ОСОБА_17 про розгляд справи у відсутності цивільного позивача, клопотання про зміну банківських реквізитів, довідка про витрачені кошти на лікування потерпілої ОСОБА_5 , та лист слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 , який адресований головному лікарю КП «Луцька міська клінічна лікарня» ОСОБА_17 про право пред`явити до ОСОБА_7 цивільний позов, однак в матеріалах кримінального провадження відсутній сам цивільний позов КП «Луцька міська клінічна лікарня», тому на думку суду, зазначені вище документи не відповідають вимогам і формі цивільного позову, що передбачено ЦПК України, тому суд не має можливості вирішити питання про стягнення із ОСОБА_7 на користь КП «Луцька міська клінічна лікарня» витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілої ОСОБА_5 ..

Відповідно до ст.128 ч.7 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Речові докази в даному кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст.100 КПК України, а судові витрати покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 2574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривень витрат за проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» в частині відшкодування матеріальної шкоди, до ОСОБА_7 в частині відшкодування розміру втраченого потерпілою внаслідок каліцтва заробітку (доходу), до ПрАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» та ОСОБА_7 в частині про солідарне відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги залишити без розгляду.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.04.2019.

Речовий доказ:

- автомобіль марки «ВАЗ 21713», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий ОСОБА_7 на відповідальне зберігання- повернути останньому за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: