Дата документу 08.07.2020 Справа № 937/8878/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/8878/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1251/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,
обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 8 липня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2020 року, якою в рамках кримінального провадження продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_8 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці у зв`язку з тим, що судове провадження не буде завершене до його спливу та обвинуваченому оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не встановлено.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строкомдо 9 серпня 2020 року. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою зазначив, що рішення суду прийнято без урахування всіх фактичних обставин, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Так, клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 199 КПК, а зазначені ризики носять формальний характер та жодним чином не доведені. Вказує, що у органу досудового слідства відсутні докази щодо переховування обвинуваченого чи зміну його місця мешкання, відсутній ризик стосовно впливу на свідків, оскільки відповідних зяяв не надано, а ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також не підтверджений. Просить скасувати ухвалу суду від 10.06.2020 року, та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, слід відмітити, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

Як встановлено апеляційним судом з огляду на матеріали контрольного провадження, 10 червня 2020 в судовому засіданні суду першої інстанції в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку його тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції достатньо дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою. Так, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, а застосування альтернативного запобіжного заходу є недоречним, з чим з урахуванням обставин справи, відомостей щодо особистості ОСОБА_8 , погоджується і апеляційна інстанція.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , та доводи обвинуваченого і його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував особу та репутацію обвинуваченого ОСОБА_8 ,який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, який віднесено до категорії особливо тяжких, обставини вчиненого ОСОБА_8 , оскільки останній посягнув на невід`ємне право будь-якої людини право на життя, постійного місця роботи та проживання обвинувачений не має, що у своїй сукупності засвідчує доведеність ризиків переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Навіть зі спливом часу, враховуючи наведені вище обставини, раніше встановлені ризики по відношенню до особи обвинуваченого не втратили своєї актуальності.

Доводи сторони захисту щодо незгоди з ризиками, на які послався суд у своєму рішенні,колегія суддів вважає непереконливими. Крім того, адвокат вказує на ризики щодо впливу на свідків та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, які обвинуваченому прокурором не заявлялися.

Матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Істотних порушень норм КПК України, що могли б стати підставою для скасування ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2020 року, якою в рамках кримінального провадження продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4