Справа №639/5853/19
Провадження №1-кп/639/287/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 серпня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0001576 від 26.06.2019 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просив призначити по справі судовий розгляд, перешкод для цього не вбачав, із заявами та клопотаннями відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України до суду не звертався, вважав доцільним проводити розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні за участю осіб, зазначених в обвинувальному акті.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисники адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - заперечували проти призначення справи до розгляду.
Водночас стороною захисту, а саме адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про повернення прокурору обвинувального акту з посиланням на неконкретність обвинувачення, неналежне його формулювання, що порушує право обвинуваченого на захист та є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
У клопотанні зазначено,що прокурором в обвинувальному акті неконкретно сформульовано об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 367 КК України, яка може виражатися як в формі бездіяльності (невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них), так і в формі дії (неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них).
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити. Таку ж позицію висловила і адвокат ОСОБА_8 .
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, пояснивши, що в обвинувальному акті в повному обсязі, чітко та конкретно сформульовано обвинувачення, в тому числі і стосовно форми вини ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Потерпілий ОСОБА_10 подав до суду ряд заяв про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності, а також просив у разы надходження процесуальних клопотань повідомити його про них.
12 червня 2020 року судом було направлено на наявну у справі поштову адресу ОСОБА_10 копію клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору. З огляду на наведене та відсутність письмових заперечень потерпілого щодо зазначеного клопотання воно було розглянуто.
Заслухавши пояснення учасників підготовчого судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено право на справедливий суд - кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У ст.ст. 55, 62. 63 Конституції України містяться положення щодо наявності у обвинуваченого прав на захист у суді, та на доведення його вини в законному порядку.

Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, зазначеними нормами закону прямо передбачена обов`язковість застосування належної правової процедури при притягненні особи до кримінальної відповідальності, що є забезпеченням її права на захист, гарантованого Конституцією України, а також передбаченого ст.42 КПК України, що, зокрема, стосується процедури складання обвинувального акту, після отримання якого обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз змісту обвинувального акту дає підстави вважати, що як фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і обвинувачення сформульовані неконкретно.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України службової недбалості, тобто неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.

Об`єктивна сторона службової недбалості (за ч. 2 ст. 367 КК України) характеризується: 1) діянням, яке полягає у невиконанні (бездіяльність) або неналежному виконанні (дія) службових обов`язків через несумлінне ставлення до них; 2) тяжкими наслідками; 3) причинним зв`язком між вчиненим діянням та наслідками.

Службова недбалість може виявлятися у формі а) бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, хоча і виконуються, або б) дії, коли покладені на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином не так, як того потребують інтереси служби, тобто не відповідно до закону та умов, що склалися, або відповідно до них, але неякісно, неточно, неповно, своєчасно, поверхово, у протиріччі з встановленим порядком тощо.

Разом з тим, при формулюванні обвинувачення допущені протиріччя у зазначенні форми вини ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_9 обвинувачується в тому (а.с. 7), що він в порушення вимог чинного законодавства: «не повернув заяву на реалізацію арештованого майна від 10.04.2018 № 18149 з додатками державному виконавцю ОСОБА_11 , яка її підготувала» (зазначено форму вини «бездіяльність»), а вчинив «службове недбальство» (гіпотеза ст. 367 КК України «службова недбалість»), яке виразилось у формі неналежного виконання (тобто зазначено форму вини «дія») службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне стягнення до них, без виконання всіх очікуваних від нього дій (форма вини «бездіяльність»), що виразилися в підписанні ОСОБА_9 заявки і направленні її з додатками на електронні торги до ДП «СЕТАМ» (підписання та направлення за своєю формою є дією). Крім того, ОСОБА_9 «… підписав особисто заявку на реалізацію арештованого майна» (дія) та… «не відобразив наявні за вказаним майном арешти суду». В подальшому (а.с.8) в обвинувальному акті зазначено, що діяння, що інкримінується обвинуваченому, виразилось в «незаконному складанні та підписанні заявки на реалізацію арештованого майна, подальшому направленні її до ДП «СЕТАМ».

Таким чином, обвинувальний акт містить суперечності в зазначенні форми вини ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

За вказаних обставин, з урахуванням невідповідності формулювання обвинувачення викладеного в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим порушується право обвинуваченого на захист, вказані недоліки підлягають усуненню в передбаченому законом порядку.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є найважливішими елементами кримінального переслідування, оскільки впливають не тільки на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але і на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, (рішення ЄСПЛ від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п.34).

Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг та межі судового розгляду, а також надає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується, а суду можливість у розумні строки розглянути справу.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішенні ЄСПЛ у справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в якому зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У даному випадку суперечності щодо форми вини ОСОБА_9 , які об`єктивно вбачаються з обвинувального акту, є серйозним недоліком та у разі призначення обвинувального акту до судового розгляду в такому вигляді призвели б до порушення права на захист обвинуваченого від пред`явленого йому обвинувачення всіма встановленими законом засобами, оскільки усе вищевикладене призвело до нечіткості та неконкретності формулювання пред`явленого обвинувачення.

При цьому, суд враховує передбачене законом право прокурора на зміну обвинувачення в суді, однак з урахуванням того, що своїм правом прокурор може й не скористатися, що позбавить суд можливості провести належний судовий розгляд даного кримінального провадження й прийняти остаточне та об`єктивне рішення у ньому в межах висунутого обвинувачення, суд дійшов переконання, що обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків.

Слід зазначити, що раніше у даному кримінальному провадженні судом з аналогічних підстав вже повертався прокурору обвинувальний акт, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, залишивши ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.11.2019 р. без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Проте при надходженні нової редакції обвинувального акту в ході його перевірки на відповідність вимогам ст. 291 КПК України суд змушений констатувати, що прокурором частково, але не в повному обсязі усунуті недоліки формулювання обвинувачення.

Керуючись вимогами ст. ст. 314, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0001576 від 26.06.2019 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, прокурору, у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України, для усунення виявлених недоліків протягом 1 місяця з дня отримання обвинувального акту.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 07.08.2020 р.

Суддя ОСОБА_1