Провадження № 1-кс/761/595/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у кримінальному провадженні № 00000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 219, ч. 2 ст. 364-1 КК України,
в с т а н о в и в:
24 грудня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у кримінальному провадженні № 00000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 219, ч. 2 ст. 364-1 КК України, на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , належному ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) відкритому в АТ « Імексбанк» ( МФО 328384 ).

У судове засідання адвокат ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилась, однак просила вирішити питання про скасування арешту за її відсутності.

Слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту на грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках, оскільки арешт накладений обґрунтовано та потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпала.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБУ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 00000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 219, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у справі за клопотанням старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 00000273, задоволено та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Імексбанк» (МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-а). Крім того, було вирішено питання про заборону посадовим особам АТ «Імексбанк» (МФО 328384), а також будь-яким іншим особам здійснювати видаткові операції та/або інше їх використання з наданням письмової інформації про суму коштів, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказані грошові кошти послугувала наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій.

Водночас, враховуючи те, що старший слідчий ГСУ СБУ ОСОБА_3 який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 00000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 219, ч. 2 ст. 364-1 КК України, в судовому засіданні документально не підтвердив факт незаконного походження арештованих грошових коштів, які належать ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів, які знаходяться на рахунку ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Імексбанк» (МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-а) відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року на зазначені грошові кошти, підлягає скасуванню, а клопотання задоволенню.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 09 квітня 2015 року, питання про арешт грошових коштів вирішено ухвалою слідчого судді від 14 лютого 2017 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, власник арештованих грошових коштів не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_4 на таке майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у кримінальному провадженні № 00000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 219, ч. 2 ст. 364-1 КК України задовольнити.

Скасувати арешт грошових коштів, які знаходяться на рахунку ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Імексбанк» (МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-а), накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у кримінальному провадженні № 0000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 219, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Скасувати заборону посадовим особам АТ «Імексбанк» (МФО 328384), а також будь-яким іншим особам здійснювати видаткові операції та/або інше їх використання з наданням письмової інформації про суму коштів, на які накладено арешт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1