Постанова

Іменем України
27 січня 2021 року

м. Київ
справа № 713/1692/15-к
провадження № 51-4183 км 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 13 липня 2020 року, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 13 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000271, за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 186; ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Берегомет Вижницького району Чернівецької області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 ; ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця

смт Берегомет Вижницького району Чернівецької області, раніше не судимого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , раніше судимого за вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 10 березня 2015 року за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2019 року ОСОБА_14 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. ч. 1, 2 ст. 186;

ч. 2 ст. 296 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складів кримінальних правопорушень; ОСОБА_11 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складів кримінальних правопорушень; ОСОБА_12 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення;

ОСОБА_13 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 296 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Цивільний позов Громадського формування з охорони громадського порядку і кордону «Козацька обласна варта» до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про відшкодування матеріальних збитків, залишено без розгляду.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 13 липня 2020 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Згідно з обвинувальним актом,13 травня 2015 року, близько 18 год 50 хв.,

ОСОБА_10 , діючи групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, діючи умисно, перебуваючи по вул. Головній в с. Лопушна Вижницького району Чернівецької області, шляхом словесного підбурювання до вчинення активних дій сторонніх невстановлених осіб, та діючи особисто, з хуліганських спонукань, почали умисно розхитувати з метою пошкодження та перекидання легковий автомобіль «Renault Kango», д/н НОМЕР_1 , який належить членам громадського формування «Козацька обласна варта» та спільно з іншими невстановленими особами перекинули його. Під час перекидання в салоні автомобіля знаходились члени громадського формування, що здійснювали охорону громадського порядку, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які просили припинити хуліганські дії, однак на їх зауваження ніхто не реагував. Після умисного перекидання на бік автомобіля потерпілі, які перебували в середині автомобіля, зазнали удару, що спричинив фізичний біль та моральне приниження. Зазначеними хуліганськими діями було пошкоджено транспортний засіб «Renault Kango», д/н НОМЕР_1 , сума матеріальних збитків складає 15 602,38 грн.
В цей же день, приблизно 19 год 10 хв., ОСОБА_10 , прибувши в с. Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області, перебуваючи на вулиці поряд з КПП державної прикордонної служби, діючи умисно, з корисливих мотивів, в присутності членів ГФ «Козацька обласна варта» ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які перебували в салоні автомобіля "Renault Kango», д/н НОМЕР_2 , відкрито викрав з салону автомобільний відеореєстратор вартістю 3 000 грн, який належить ГФ «Козацька обласна варта», після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім цього, 13 травня 2015 року, приблизно 19 год 30 хв., продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , повернувшись до місця вчинення хуліганства в с. Лопушна Вижницького району Чернівецької області, що супроводжувалось перекиданням автомобіля «Renault Kango», д/н НОМЕР_1 , діючи умисно, з корисливою метою, повторно, в присутності потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 відкрито заволодів майном з автомобіля, а саме автомобільним відеореєстратором вартістю

3 000 грн, який належить ГФ «Козацька обласна варта» та блокнотом для записів вартістю 50 грн, який належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
13 травня 2015 року, близько 19 год, ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, діючи умисно, перебуваючи по вул. Головній в с. Лопушна Вижницького району Чернівецької області, шляхом словесного підбурювання до вчинення активних дій почали розхитувати з хуліганських спонукань з метою пошкодження та перекидання легковий автомобіль «Renault Kango», д/н НОМЕР_1 , який належить членам громадського формування «Козацька обласна варта». Під час перекидання в салоні автомобіля знаходились члени громадського формування, що здійснювали охорону громадського порядку, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які всіляко пропонували словесно припинити хуліганські дії, однак на їх зауваження ніхто не реагував. Внаслідок умисного перекидання на бік автомобіля всі особи, які перебували в середині автомобіля вилізли самостійно через вікно водійських дверей на дорогу. Зазначеними діями було умисно пошкоджено транспортний засіб «Renault Kango», д/н НОМЕР_1 , сума матеріальних збитків складає 15 602,38 грн.
13 травня 2015 року,приблизно о 19 год 40 хв., після вчинення хуліганства в с. Лопушна Вижницького району, що супроводжувалось перекиданням автомобіля,

ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою знищення слідів злочину, відкрито заволодів флеш-картою накопичувачем до фотоапарату вартістю 300 грн, яка належить ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

13 травня 2015 року, близько 19 год, ОСОБА_13 маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення хуліганства, діючи групою осіб з іншими невстановленими слідством особами, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, діючи умисно, перебуваючи по вул. Головній в селі Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області, шляхом словесного підбурювання до вчинення активних дій сторонніх невстановлених осіб, та діючи особисто, з хуліганських спонукань, почали умисно розхитувати з метою пошкодження та перекидання автомобіль «Renault Kango», д/н НОМЕР_2 , який належить членам громадського формування «Козацька обласна варта» та спільно з іншими невстановленими особами перекинули його. Під час перекидання в салоні автомобіля знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , які просили припинити хуліганські дії, однак на їх зауваження ніхто не реагував. Після умисного перекидання на дах автомобіля потерпілі зазнали удару, що спричинив фізичний біль та моральне приниження. Зазначеними хуліганськими діями ОСОБА_13 та інших було пошкоджено транспортний засіб «Renault Kango», д/н НОМЕР_2 , сума матеріальних збитків складає 69 875,9 грн.
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що зібрані у кримінальному провадженні докази є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих їм злочинів. Натомість вказані докази у своїй сукупності не отримали належної оцінки суду першої інстанції, який, не навівши переконливих мотивів прийнятого рішення, дійшов необґрунтованого висновку про необхідність виправдання обвинувачених. Також стверджує, що апеляційний суд, в порушення вимог ст. 23 КПК України, не здійснив безпосередньо дослідження всіх доказів на підставі яких судом першої інстанції було ухвалено виправдувальний вирок, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Крім цього, ухвала суду апеляційної інстанції не містить належних та достатніх мотивів прийнятого рішення, що суперечить положенням

ст. 419 КПК України.
У касаційній скарзі потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування зазначають, що сукупність досліджених судами доказів є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих злочинів. Також стверджують, що апеляційний суд, в порушення вимог ст. 419 КПК України, доводів апеляційної скарги потерпілих належним чином не перевірив та безпідставно залишив без змін виправдувальний вирок місцевого суду.
В запереченнях на касаційні скарги захисник ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_12 вказали, що вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є законними, мотивованими та обґрунтованими, а тому просять залишити касаційні скарги прокурора та потерпілих без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження
У судовомузасіданні прокурор частково підтримала доводи касаційнихскарг, просила скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Від виправданого ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_17 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_19 надійшло клопотання про проведення касаційного розгляду за їх відсутності.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення на предмет неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість при перегляді судових рішень виходить з фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвала апеляційного суду є рішенням суду вищого рівня стосовно законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції, яке перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали, зокрема, зазначається короткий зміст вимог апеляційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала.
Однак, цих законодавчих вимог апеляційний суд не дотримався, оскільки в ухвалі апеляційного суду відображено лише вимоги апеляційних скарг за наслідками апеляційного розгляду без наведення відповідних доводів зазначених у них.
Крім того, з ухвали апеляційного суду убачається, що вона є аналогічною за змістом вироку місцевого суду, у ній лише перераховано наведені у вироку докази, які не проаналізовано у контексті доводів апеляційних скарг, тобто процедуру апеляційного перегляду було здійснено формально, без додержання приписів ст. 2 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 419 КПК України у разі залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляцію визнано необґрунтованою. На виконання цієї вимоги в ухвалі слід проаналізувати, зіставивши з наявними у справі та додатково поданими матеріалами, всі наведені в апеляційній скарзі доводи і обґрунтувати кожен із них.
Недотримання наведених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор та потерпілі подали апеляційні скарги, в яких, не погоджуючись із виправданням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , просили вирок суду скасувати і постановити новий обвинувальний вирок. Наводячи конкретні доводи на обґрунтування заявлених вимог, прокурор та потерпілі, поміж іншого, зазначали про неповноту судового розгляду, указували на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на наявність доказів, які не отримали належної правової оцінки, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За наслідками апеляційного розгляду суд визнав вказані апеляційні скарги безпідставними.
Разом з тим, в ухвалі суд апеляційної інстанції не спростував усіх доводів прокурора та потерпілих та не навів достатніх мотивів прийнятого рішення. Так, по суті залишилося без аргументованої вичерпної відповіді твердження в апеляційних скаргах про порушення ст. 94 КПК України при оцінці доказів, а саме: показань потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , протоколу огляду місця події від 13 травня 2015 року з фототаблицею, протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколів пред`явлення особи для впізнання, відповідно до яких потерпілі вказали на виправданих як на осіб, що вчинили злочини, та які, на думку прокурора та потерпілих, беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Як слідує з ухвали, попри конкретну позицію прокурора та потерпілих, апеляційний суд не дав належної оцінки вказаним доказам, а також Наказу № 34/107 від 13.05.2015 року начальника Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області і Графіку патрулювання особового складу вказаного відділу поліції, відповідно до яких були узгоджені дії та складений графік спільного чергування працівників райвідділу поліції і громадського формування «Козацька обласна варта» стосовно незаконного вивезення лісодеревини та не надав їм оцінки як окремо так і у сукупності з іншими доказами.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційний суд по епізодам вчинення хуліганства дійшов не мотивованого та передчасного висновку, що дії виправданих з суб`єктивної сторони не були обумовлені мотивом явної неповаги до суспільства, а мали за мету завдати шкоди конкретному майну потерпілих з особистих спонукань, на ґрунті неприязних стосунків, так як виправданим було відомо, що представники ГО «Козацька обласна варта» ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 здійснюють спільне патрулювання з працівниками поліції та прикордонної служби на законних підставах.
Крім цього, спростовуючи доводи апеляційних скарг в частині обвинувачення

ОСОБА_10 за ч. 1, 2 ст. 186 КК України, апеляційний суд зазначив, що у вироку вказане обвинувачення місцевий суд достовірно спростував показаннями свідка ОСОБА_21 , який повідомив, що ОСОБА_10 в момент перекидання автомобілів був біля нього та до автомобілів не підходив, а також вказав, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що відкрите викрадення з автомобілів відеореєстраторів вчинено з метою знищити докази скоєння інших протиправних дій, що підтверджується показаннями потерпілих, та стороною обвинувачення не доведено корисливий мотив вчинення даного злочину ОСОБА_10 .
Вищевикладене свідчить, що суд апеляційної інстанції, погоджуючись із вказаними твердженнями місцевого суду, не звернув увагу на їх суперечливість, а тому висновки апеляційного суду є неприйнятними.
Допущені порушення норм процесуального права ставлять під сумнів правильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та відповідно висновки апеляційного суду про правомірність виправдання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
З урахуванням наведеного, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах, і прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідатиме вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційні скарги прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, та потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 13 липня 2020 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3