ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №622/440/20-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2799/20 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.115 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/818/2799/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 червня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодова Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Як установив суд, 23 лютого 2020 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_3 , в ході сварки з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочатої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс останньому три удари ножом в грудну клітину, тобто в частину тіла, де перебувають життєво-важливі органи, в результаті чого ОСОБА_9 , спричинено тілесні ушкодження на передній поверхні грудної клітини у вигляді: двох колото-різаних непроникаючих ран м`яких тканин, та однієї колото-різаної проникаючої рани в праву плевральну порожнину з пошкодженням хрящової частини другого правого ребра та правої легені, остання рана згідно висновку експерта №12/18-зл/20 від 15 квітня 2020 року, є проникаючою колото-різаною раною грудної клітини з пошкодженням правої легені, яка ускладнилася у ОСОБА_9 крововиливом в праву плевральну порожнину, від чого останній помер.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд невірно кваліфікував його дії за ч.1 ст115 КК України, залишивши поза увагою правові висновки Верховного Суду стосовно розмежування умисного вбивства від злочинів, передбачених ст.си.116-119 КК України. Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Однак, як слідує із технічного запису судового засідання від 01 червня 2020 року, під час допиту у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, визнав частково та зазначив, що він лише оборонявся, наніс потерпілому лише один удар та спричинив останньому тілесні ушкодження випадково.

Зазначене свідчить про те, що у суді обвинувачений по суті оспорив фактичні обставини, викладені в обвинуваченні.

За таких обставин суд не мав підстав розглядати кримінальне провадження в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, а повинен був повно, всебічно дослідити всі зібрані у провадженні докази, як на підтвердження, так і на спростування вини обвинуваченого, чого зроблено не було.

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - підставами для скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження доказів та вищевказаних обставин кримінального провадження, оскільки відповідних клопотань про їх дослідження учасниками судового провадження не заявлено.

З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження щодо забезпечення обвинуваченим права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, тому колегія суддів, згідно положень ч.2 ст.415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального, перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого і постановити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.331, ч.1 ст.197, п.3 ч. 1 ст. 419 КПК України, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п.1,4 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду та правоохоронних органів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2021 року включно.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити до 12 лютого 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: