Справа № 199/4298/20
ВИРОК
іменем України
04 серпня 2020 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000198 від 04.02.2020 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

педагога ОСОБА_8 ,

представника ювенальної превенції РВ ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим від 03.08.2020,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 04.02.2020 приблизно о 03-00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на зупинці громадського транспорту «Софії Ковалевської», яка розташована біля будинку №66В по вулиці Калиновій у місті Дніпро, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де помітив раніше незнайомих йому ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , і в цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , тобто спричинення умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій злочинний намір, цього ж дня, тобто 04.02.2020, приблизно о 03-10 годині ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати на зупинці громадського транспорту «Софії Ковалевської», розташованій біля будинку №66В по вулиці Калинова в місті Дніпро, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, стрімкою ходою направився у напрямку ОСОБА_5 та, перебуваючи у безпосередній близькості, стоячи позаду ОСОБА_5 , наніс один удар кулаком правої руки в потиличну область голови останнього. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_5 відчув різку біль та впав колінами на асфальтне покриття, а потім на правий бік, опинившись таким чином у напівлежачому положенні.

Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, стоячи з лівої сторони від лежачого на правому боці потерпілого, своєю лівою ногою, взутою в кросівок, наніс один удар в область живота потерпілого та другий удар цією ж ногою, взутою в кросівок, в область лівої руки потерпілого, якою останній намагався закритися від удару. Потім, ОСОБА_3 обійшов потерпілого з іншого боку та, стоячи над головою останнього, наніс йому один удар своєю лівою ногою, взутою у кросівок, в праву скроневу частину голови.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 схилився верхньою частиною свого тіла над напівлежачим правим боком на асфальтовому покритті ОСОБА_5 та, перебуваючи з лівого боку від нього, наніс один удар правою рукою в область грудної клітини, після чого своєю правою рукою схопив ззаду за шию потерпілого та, застосовуючи фізичну силу, утримував ОСОБА_5 у напівлежачому положенні, не даючи йому можливості підвестися на ноги.

ОСОБА_5 , намагаючись уникнути подальшого спричинення тілесних ушкоджень, зміг звільнитися від дій ОСОБА_3 та, підвівшись, опинився у положенні сидячи. Далі, в той час коли ОСОБА_5 здійснив спробу підвестися на ноги, ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому до кінця, своєю лівою ногою, взутою в кросівок, наніс один удар в область живота потерпілого. Після чого, злочинні дії ОСОБА_3 були припинені ОСОБА_12 , який знаходився неподалік та втрутився в бійку.

Вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, ОСОБА_3 з місця вчинення ним кримінального правопорушення зник.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми живота, розриву селезінки з явищами внутрішньочеревної кровотечі, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як такі, що виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто спричиненні умисного тілесного ушкодження, що спричинило втрату органу.

03.08.2020 була укладена угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 .

Відповідно до даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_7 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правильності кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору. Також в угоді вирішено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити колишній цілодобовий домашній арешт, після набрання вироком законної сили скасувати.

Крім того, потерпілим ОСОБА_5 надана письмова згода на укладання даної угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що дійсно він 04.02.2020 приблизно о 03-00 годині разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходився на зупинці громадського транспорту «Софії Ковалевської» біля буд. №66В по вул. Калиновій у м. Дніпро. Він вночі вийшов на вулицю з дому, щоб купити цигарки. Знаходився він в нетверезому стані, так як напередодні був на святі. На зупинці до них підійшов потерпілий ОСОБА_5 та попросив цигарку, зачепивши його ногою. Через що в них зав`язався конфлікт та почалась бійка. Стоячи позаду потерпілого, він наніс останньому один удар кулаком в потиличну область голови, від чого ОСОБА_5 впав на асфальт на правий бік. Далі він ще наносив удари ногою в область живота ОСОБА_5 , в область його лівої руки та в праву скроневу частину голови останнього, ще удар рукою в область грудної клітини. Його дії зупинив ОСОБА_12 , який був разом з ОСОБА_5 та який втрутився в бійку. Він розуміє, що саме від його дій потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження йому видалили селезінку. Останньому відшкодована моральна та матеріальна шкода його близькими родичами. У вчиненому щиро кається, жалкує за вчинене.

ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Потерпілий в свою чергу в суді також підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що 04.02.2020 о 03-00 годині він разом із братом ОСОБА_12 були на зупинці громадського транспорту «Софії Ковалевської» біля буд. №66В по вул. Калиновій у м. Дніпро. Там зустріли трьох молодих людей, у одного з них обвинуваченого ОСОБА_3 , він запитав: «Чи є цигарка?», випадково штовхнувши останнього по нозі. Обвинувачений нічого не відповів і вони пішли далі. Але через кілька хвилин він отримав удар в потиличну область голови, від чого він впав на асфальт на правий бік. Його вдарив ОСОБА_3 . Далі обвинувачений продовжив наносити удари ногами по тулубу та голові. Всі удари, які він отримав, вірно вказані в обвинувальному акті. Інші двоє хлопців стояли поруч та не втручались. Потім обвинувачений ОСОБА_3 відволікся на ОСОБА_12 і йому вдалось втекти. Прибігши додому, вони одразу звернулись до поліції та поїхали до райвідділу поліції, але заяву він не встиг написати, так як йому стало погано та вони поїхали до лікарні, де йому одразу діагностували розрив селезінки. В подальшому йому було проведено операцію та видалено селезінку, він лікувався 10 днів у лікарні. Вже при розгляді справи в суді йому було відшкодовано 30 000,00 гривень завданої матеріальної та моральної шкоди, тому ніяких претензій до обвинуваченого він не має. Згоден з покаранням, визначеним в угоді, прийняв вибачення від обвинуваченого та простив його.

Вислухавши позицію учасників судового провадження, які наполягали на затвердженні судом угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

При цьому, відповідно до абз. 5 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Суд переконався, що потерпілий ОСОБА_5 добровільно надав письмову згоду прокурору на укладення угоди, тобто укладення угоди сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор розуміють наслідки укладення та невиконання даної угоди, визначені ст. ст. 473, 476 КПК України.

Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції інкримінованої статті, а тому не суперечить інтересам суспільства.

Зокрема, згідно з досудовою доповіддю щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , складену начальником сектору ювенальної пробації м. Дніпра філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та його виправлення можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк, з огляду на інформацію, що характеризує обвинуваченого, спосіб його життя, історію правопорушення, криміногенні фактори.

Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як такі що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто спричиненні умисного тілесного ушкодження, що спричинило втрату органу.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_3 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити колишній цілодобовий домашній арешт, після набрання вироком законної сили скасувати.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації відповідно до ст. 96-1 КПК України відсутні.
Керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Угоду від 03.08.2020 про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладену за участі захисника ОСОБА_7 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000198 від 04.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йомуузгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 03.08.2020 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити колишній цілодобовий домашній арешт, після набрання вироком законної сили скасувати.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку в апеляційному порядку згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1