23.11.2020 Провадження № 1-кп/331/503/2020
Єдиний унікальний номер 331/2498/20
У Х В А Л А
23 листопада 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, який на момент вчинення правопорушення обіймав посаду помічника чергового Жовтневого міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Запорізькій області, з 01.09.2018 року працевлаштованого охоронцем у ТОВ «Аресгруп», одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстроваий та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, -
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.
Відповідно до змісту обвинувального акта на підставі наказу начальника Управління поліції охорони в Запорізькій області № 3 о/с від 07.11.2015, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону Уіфаїни «Про Національну поліцію» призначено тих, що прибули з Управління Держаної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно штатного розпису, з 07 листопада 2015 року ОСОБА_5 , який мав спеціальне звання старший прапорщик міліції, помічником чергового Жовтневого міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Запорізькій області, присвоївши йому спеціальне звання старший сержант поліції.
07.11.2015 ОСОБА_5 складено Присягу на вірність УкраїнськомународовіВідповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону Уіфаїни «Про запобігання корупції» (далі - Закон) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.Таким чином, ОСОБА_5 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та відповідно до частини 2 статті 45 Закону, примітки до статті 366-1 Кримінального кодексу України є суб`єктом декларування.
Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Управління поліції охорони в Запорізькій області № 261 о/с від 29.09.2017, ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції.29.09.2017 ОСОБА_5 під особистий підпис ознайомлений з вищезазначеним наказом № 261 о/с від 29.09.2017, у якому міститься повідомлення щодо вимог частини 2 статті 45 Закону, а також з повідомленням про ознайомлення з вимогами Закону України «Про запобігання корупції».Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пунктах 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною 1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пунктах 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування навеб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.Вхід у персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, здійснюється за допомогою кваліфікованого електронного підпису (далі - ЕЦП).
17.03.2017 та 28.09.2017 ОСОБА_5 через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, за допомогою ЕЦП, шляхом заповнення електронної форми, подано декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто останній був обізнаний з правилами заповнення форми декларації.Таким чином, ОСОБА_5 , будучи суб`єктом декларування, на якого поширюється дія Закону, обізнаним щодо правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зареєстрованим у Реєстрі та достовірно знаючи про необхідність подання до 01.04.2018 декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, усвідомлюючи передбачену Законом вимогу подачідекларації, в період з 01.01.2018 по 05.02.2019, умисно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевогосамоврядування, передбаченої ЗакономУкраїни «Про запобігання корупції», за 2017 рік та жодних дій для подачі декларації не вжив.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 366-1 КК України умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».
В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження, яке вмотивоване тим, що вказана норма закону визнана неконституційною.
Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечувала.
Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступного.
Рішенням Конституційного Суду України № 13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України(є неконституційною), статтю 366-1 Кримінального кодексу України. Стаття 366-1 КК України, яка визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

За змістом статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України «Про Конституційний Суду України» закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

В частині першій статті третьої Кримінального кодексу України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних нормах і принципах міжнародного права.

В Рішенні від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 Конституційний Суд України вказав: «Рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обов`язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України (частина друга статті 150), яка має найвищу юридичну силу щодо всіх інших нормативно-правових актів (частина друга статті 8)… Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».

Підставою для втрати чинності законом у цілому або його окремими положеннями є визнання закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, єдиним законодавчим органом законодавчої влади - Верховною Радою України, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними), Конституційним Судом України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Положенням ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За змістом ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, до яких належать, зокрема, верховенство права, рівність перед законом та судом, законність.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що на цей час дії, передбачені ст. 366-1 КК України, не є протиправними і кримінально караними, а також спираючись на загальні засади кримінального провадження, зокрема, верховенства права, рівності перед законом і судом, та законності, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника та закрити кримінальне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000027, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2019 року, у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, - закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1