Справа № 184/1665/19
Номер провадження 1-кп/184/49/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000428 від 05.06.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має; непрацюючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.07.2013 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетрвоської області за ч.1 ст.185 КК України до 160 годин громадських робіт;

- 03.12.3013 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72, ч.2 ст.185 КК України до 1 року 19 днів обмеження волі;

- 24.01.2014 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.70, ч.1 ст.72, ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України частково приєднати невідбутий строк 3 місяці за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.12.2013. До відбуття 3 роки 3 місці позбавлення волі. На підставі ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 невідбутий строк 3 роки 3 дні позбавлення волі скоротити на , тобто на 1рік 6 місяців 1 день. Звільнився 21.10.2015 по відбуттю строку покарання.

- 15.01.2018 к/п №000003 направлено до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з обвинувальним актом. К/п закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою від підтримання обвинувачення,

- 13.01.2020 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України до 3 місяців арешту та штрафу у розмірі 850 грн. Звільнений 27.05.2020 року по відбуттю покарання у виді арешту; 15.07.2020 року виконано покарання у виді штрафу,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

25.05.2019 року ОСОБА_3 знаходився у будинку АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний намір на таємне викрадення майна, а саме грошових коштів, належних його батькові ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , знаходячись у вищевказаному місці, в цей же день, більш точного часу встановити не вдалось, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись сенсорним мобільним телефоном марки «Самсунг» моделі J2, належним ОСОБА_5 , який останній залишив на кухні будинку АДРЕСА_1 , переконавшись, що його протиправних дій ніхто не бачить, через IVR-меню перевів з банківського рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти у сумі 3 700 гривень на банківський рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , та скориставшись банкоматом, який розташованим по вул. Л. Чайкіної, 4 у м.Покров, зняв грошові кошти з банківського рахунку останньої, тим самим таємно викрав грошові кошти, належні ОСОБА_5 , після чого розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3 700 гривень 00 копійок.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що дійсно весною 2019 року він прийшов до батька ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , щоб переночувати. Зранку він побачив на плиті мобільний телефон «Самсунг», що належав батьку та вирішив перевести з нього гроші на картку його знайомої ОСОБА_7 , знаючи, що до батьківського телефону прив`язана банківська картка останього. З цією метою він подзвонив знайомій ОСОБА_8 та перевів кошти з карткового рахунку батьківської карти на картку своєї знайомої в розмірі 3700 грн. Після чого ОСОБА_9 приїхала до нього із своєю банківською карткою, з якої він ( ОСОБА_3 ) зняв 3700 грн. з банкомату біля магазину «АТБ», що знаходиться по вул.Л.Чайкіної, сказавши своїй знайомій, що гроші йому перевів дядько. Зазначені кошти витратив на власні потреби.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Відповідно до позиції Верховного Суду від 22.03.2018 року № 759/7784/15-к розкаяння передбачає, окрім визнання факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки. Суд звертає увагу, що обвинувачений не висловив жалю щодо вчиненого, не відшкодував завдану майнову шкоду потерпілому.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, офіційно не працює, без зареєстрованого місця проживання, неодружений, заробляє тимчасовими підробітками, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовуються. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 01 (одного) року обмеження волі.

Початок строку відбування покарання рахувати в порядку приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід не застосовується.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1