Справа № 275/763/20
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2020 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів матеріали кримінального провадження №0000010 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, вдівця, на утриманні має одну неповнолітню дитину, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000010, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

13.07.2020 близько 09 години 30 хвилин, поблизу магазину «Сімпел», що розташований за адресою пл. Базарна, 1-а смт Брусилів Житомирської області, у ОСОБА_4 на ґрунті давніх неприязних відносин виник словесний конфлікт з ОСОБА_5 . Під час конфлікту ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , та реалізуючи його, умисно правою рукою стиснутою у кулак наніс один удар в область лівого ока ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на повіках лівого ока, яке згідно висновку експерта № 1389 від 15.07.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Перед початком розгляду справи по суті потерпілим подано цивільний позвов про стягнення з обвинуваченого 15000 моральної шкоди та 1000 гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся, не заперечував, щодо обставин, зазначених в обвинувальному акті. Вказав, що через тривалий конфлікт з потерпілим 13.07.2020 наніс йому один удар рукою в область обличчя. Про вчинене шкодує. Цивільний позов визнав частково на суму 2000 гривень, яку вважав справедливим розміром відшкодування. Просив суворо не карати.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повністю доведена, просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді 150 годин громадських робіт та задовольнити цивільний позов потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 13.07.2020 обвинувачений наніс йому один удар по обличчю в зв`язку з тривалим конфліктом з приводу договору найму, після події злочину обвинувачений шкоду не відшкодував. Підтримав свій цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 15000 гривень моральної шкоди та 1000 судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також роз`яснив, що в даному випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисні дії, що виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Згідно довідки-характеристики від 16.07.2020 № 2012 ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Відповідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Попільнянська лікарня» від 16.07.2020, обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно з вимогою МВС України щодо судимостей ОСОБА_4 , останній не має непогашеної судимості, вважається раніше не судимим в силу ст. 89 КК України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини вчинення кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який працює неофіційно, після смерті дружини самостійно утримує неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, щиро визнав свою вину у скоєному.

Відповідно до ст.12 КК України обвинувачений вчинив кримінальний проступок.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

Щодо цивільного позову про відшкодування матеріальної та морально шкоди, поданого потерпілим, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого на суму 15 000,00 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

По справі встановлено, що потерпілому злочинними діями обвинуваченого заподіяно моральні страждання, які полягають в фізичному болю, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; приниження честі та гідності фізичної особи.

Пункт 9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, наслідки злочинних дій обвинуваченого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках тощо.

Щодо розміру моральної шкоди суд прийшов до переконання, що заявлені потерпілим вимоги завищені, окрім того потерпілий не надав суду достатніх даних з яких міркувань він виходив визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку він просить задовольнити.

Тому, визначаючи суму заподіяної моральної шкоди, суд бере до уваги вищенаведене, одночасно враховує обставини скоєння злочину, характер отриманих ушкоджень та відповідно, моральних страждань, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначає розмір заподіяної моральної шкоди у сумі 5000, 00 грн.

В частині цивільного позову щодо стягнення витрат потерпілого на правничу допомогу суд виходить з наступного.

На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно ч. 4 ст. 137 ЦПК, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Однак, до позову не додано договору між потерпілим та адвокатом, розрахунку розміру витрат на правничу допомогу, акту прийому-передачі вказаного виду послуг адвоката, а сама по собі квитанція до прибутково-касового ордеру від 08.09.2020, видана адвокатом ОСОБА_6 , не є належним та достатнім доказом факту понесення вказаних витрать потерпілим, їх обгрунтованості та співмірності з обставинами, що передбачені ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в позиціях Верховного Суду щодо належного підтвердження витрат сторони на правничу допомогу, що висвітлені у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц.

Таким чином, у задоволенні позову потерпілого в частині стягнення витрат на правничу допомогу адвоката слід відмовити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, арешт на майно не накладався, запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання не вбачається, речові докази відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 - 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочинними діями - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 ) компенсацію моральної шкоди в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині в задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1