ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2343/20 Справа № 180/179/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року клопотання прокурора було задоволено.
Продовжено щодо ОСОБА_8 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 днів, тобто до 21 серпня 2020 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 749 190 гривень.
Цією ж ухвалою було продовжено щодо ОСОБА_9 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 21 серпня 2020 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 567540 гривень, рішення щодо якого в цій частині в апеляційному порядку не оскаржується.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, раніше не судимий, одружений, має дитину 2009 року народження, не працює, матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Суд визнав наявним ризик переховування від суду, який не змінився, а тому виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, вирішив продовжити дію вказаного запобіжного заходу на 60 днів.
Також суд зазначив, що наявність тих обставин, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки не є безумовною підставою для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції в частині продовження застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виклав обставини, які б свідчили про існування ризиків в розумінні ч.1 ст. 177 КПК України, про недостатність застосування до вказаної особи більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, з посиланням саме на конкретні докази, зокрема сторони обвинувачення, які обгрунтовували вказанні обставини.
Зазначає, що жодний ризик, наведений у тексті клопотання про продовження строку тримання під вартою, який був наданий захиснику ОСОБА_7 , передбачений ст. 177 КПК України, конкретизований не був. Тези сторони обвинувачення носили формальний характер, та не містили посилань на конкретні обставини, факти чи докази, однак суд першої інстанції зауваженням сторони захисту з цього приводу оцінки не дав.
Також апелянт вказує на те, що судом першої інстанції було порушено право обвинуваченого ОСОБА_8 на вільний вибір захисника, що є, на його думку, порушенням права на захист та однозначною підставою для скасування судового рішення, оскільки ОСОБА_8 обрав своїм захисником адвоката ОСОБА_7 , з яким на стадії досудового розслідування, уклав договір про надання правової допомоги. 22.06.2020 року захисником до Марганецького міського суду було направлено клопотання про перенесення судового засідання через неможливість явки до суду 24.06.2020 року на 10.30 годин у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні. Але суд призначив обвинуваченому безоплатного захисника на це судове засідання, від послуг якого ОСОБА_10 відмовлявся, так як має захисника за договором, а також через те, що безоплатний захисник не був обізнаний з матеріалами справи і не міг ефективно здійснювати його захист.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000473 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
З матеріалів провадження убачається, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 8 серпня 2019 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 749190 грн., який в подальшому продовжувався.
Судом першої інстанції в судовому засіданні, яке розглядалось 24 червня 2020 року, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .
Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, не працює, який на даний час не змінився, а отже доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки вказаний ризик був зазначений прокурором у клопотанні, встановлений в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлений ризик об`єктивно існує і для його запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а твердження захисника про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлений у кримінальному провадженні ризик. В даному випадку апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що наведене не є безумовною підставою для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Що стосується посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було порушено право обвинуваченого ОСОБА_8 на вільний вибір захисника, що є, на його думку, порушенням права на захист та однозначною підставою для скасування судового рішення, то вони є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки 24 червня 2020 року за участі в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_8 , а також призначеного в порядку ст. 49 КПК захисника ОСОБА_11 суд прийняв рішення лише про продовження раніше обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки це питання підлягало негайному вирішенню. При цьому сторона захисту не була позбавлена права на оскарження вищевказаного судового рішення в апеляційному порядку, до того ж, під час під час апеляційного розгляду захист обвинуваченого здійснював саме захисник ОСОБА_7 , з яким на стадії досудового розслідування обвинувачений уклав договір про надання правової допомоги. Тож, на думку колегії суддів, право на захист обвинуваченого ОСОБА_8 в даному випадку не було порушено.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
З огляду на викладене, підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3