Провадження №1-кс/523/4346/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП України ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семихатка, Березівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, батька-одинака, маючого на отриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого зі слів за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого, підозрюваного за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що 19.11.2020 року приблизно о 23:35 годині, ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 307, став поводити себе всупереч встановленим нормам поведінки в зв`язку з чим оперуповноважений ВКП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , який знаходився на службі по охороні громадського порядку на території Суворовського району міста Одеси, представився, зробив йому зауваження та став вимагати належної поведінки. ОСОБА_10 , усвідомлюючи що перед ним знаходиться співробітник правоохоронного органу, на ґрунті особистих неприязних відносин, злісно не покоряючись законним вимогам, переслідуючи умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю поліцейського ОСОБА_9 , умисно наніс один боковий удар кистю своєї правої руки стиснутою в кулак в область лівого ока останнього.

Після чого ОСОБА_9 , з метою припинення правопорушення, став переслідувати ОСОБА_8 , який почав втікати у бік будинку АДРЕСА_3 . При цьому усвідомлюючи, що може бути затриманим та з метою ухилення від відповідальності ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, почав кликати раніше знайомих йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які в цей час були разом з ОСОБА_8 на місці скоєння злочину.

Підійшовши до ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 продовжили конфліктувати з оперуповноваженим відділу кримінальної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 та ігнорувати його вимоги щодо припинення протиправної поведінки. В цей час ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 309, на ґрунті особистих неприязних відносин, злісно не покоряючись законним вимогам оперуповноваженого ВКП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , який знаходився на службі по охороні громадського порядку на території Суворовського району міста Одеси, переслідуючи умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю поліцейського ОСОБА_9 , умисно наніс один удар кистю своєї правої руки стиснутою в кулак в область затилку останнього, від якого поліцейський ОСОБА_9 на короткий час втратив свідомість та впав на асфальтове покриття.

В момент, коли поліцейський ОСОБА_9 знаходився в положенні лежачи на асфальтовому покритті, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , скориставшись цим, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу ОСОБА_9 , діючи одночасно, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, нанесли множинні удари стопами своїх ніг у взутті в область голови останнього, в результаті чого спричинили поліцейському ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми та струсу головного мозку.

Крім того, 19.11.2020, приблизно о 23:35 годині, оперуповноважений ВКП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , перебуваючи спільно зі своїм неповнолітнім братом ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 біля будинку АДРЕСА_3 став вимагати від раніше незнайомих йому ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 припинення неправомірної поведінки, в результаті чого між ними виник конфлікт в ході якого у останніх виник злочинний умисел направлений на заволодіння майном ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_13 .

З метою реалізації єдиного злочинного умислу направленого на заволодіння майном, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, наніс декілька ударів неповнолітньому ОСОБА_13 в різні частини тулубу та голови, заволодівши при цьому належним йому майном, а саме: курткою чорного кольору та безпровідними навушники фірми «Apple AirPods».

В свою чергу ОСОБА_11 продовжуючи реалізацію злочинного умислу направленого на заволодіння майном, умисно наніс один удар кистю своєї правої руки стиснутою в кулак в область затилку ОСОБА_9 , від якого останній на короткий час втратив свідомість та впав на асфальтове покриття.

В момент, коли ОСОБА_9 знаходився в положенні лежачи на асфальтовому покритті, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , скориставшись цим, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном, діючи одночасно, умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стали одночасно наносити множинні удари стопами своїх ніг у взутті в область голови ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_13 при цьому вимагаючи передати їм майно.

В результаті своїх спільних протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 заволоділи майном ОСОБА_9 , а саме: портмоне чорного кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 420 грн, спеціальним пристроєм для відстрілу гумових куль «ПМРМ», ХКШР № 9007 вартістю 17 000 грн., та майном неповнолітнього ОСОБА_13 , а саме курткою чорного кольору вартістю 700 грн., безпровідними навушники фірми «Apple air Pods» вартістю 3000 грн. та кросівками вартістю 1000 грн.

На підставі викладеного, слідчим за погодженням з прокурором у порядку, передбаченому ст.ст. 111, 278 КПК України 20.11.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 187 КК України

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застосування розміру застави у відношенні ОСОБА_6 .
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання та просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 під час розгляду підтримав думку свого захисника, та просив не позбавляти його свободи, пояснивши що він сам виховує малолітнього сина, працює не офіційно у таксі.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події від 20.11.2020, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , протокол допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , речовими доказами, вилученими в ході огляду місця події, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.ст. 177 та ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд приходить до висновку, що ризики щодо того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватись не підтверджується, оскільки він не переховувався від органів досудового розслідування, добровільно з`являвся органів поліції. Суд враховує, що на утриманні у ОСОБА_6 перебуває малолітній син, те що він батько-одинак, а також має неофіційне працевлаштування у таксі, та місце проживання відповідно до договору оренди.

Разом із тим, ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).

В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно ж до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Так, прокурором під час розгляду клопотання не надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а підстави викладені вище, для застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не є вагомим аргументом для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню та до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосовано запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.
На підставі вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП України ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного браслету.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1)заборонити ОСОБА_6 , цілодобово залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

2)прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, або суду;

3)заборонити ОСОБА_6 спілкуватися з іншими підозрюваними, потерпілими та свідками по цьому кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 2 (два) місяці.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 20.01.2021 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1