Номер провадження 1-кп/754/604/20
Справа№754/2045/20
Вирок
Іменем України

15 липня 2020 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
представника цивільного відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001311 від 14.12.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Полєтноє Хабаровського краю, Російської Федерації,

громадянина України, українця,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 13 грудня 2019 року приблизно о 09 годині 20 хвилин, керуючи технічно несправним автобусом марки «МАЗ 105-060», д.н.з. НОМЕР_1 , прямуючи по маршруту № 21 сполученням «станція метро «Почаєвська» - вул. Милославська», перебував на зупинці громадського транспорту «Універсам», розташованій навпроти будинку № 3 по вулиці Каштанова в місті Києві, здійснюючи висадку (посадку) пасажирів. В цей час, в салоні вказаного автобусу, серед інших перебувала пасажир ОСОБА_8 .
Перед початком та під час руху ОСОБА_4 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункту «б», 10.1, 21.4 та 31.4.5 підпункту «г» Правил дорожнього руху України:
-п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-п. 2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;
-п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
-п. 21.4 - водієві забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу;
-п. 31.4.5 - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: рульове керування: підпункт «г»: колеса і шини: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виявились у тому, що він, маючи об`єктивну змогу при проведенні зовнішнього огляду автобусу марки «МАЗ 105-060», д.н.з НОМЕР_1 встановити, що на колесах третьої вісі встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора та відмовитись від експлуатації технічного несправного транспортного засобу або забезпечити своїми односторонніми діями його технічну справність, проявив бездіяльність та розпочав керування технічно несправним автобусом марки «МАЗ 105-060», д.н.з НОМЕР_1 , під час якого, прямуючи по маршруту № 21 сполученням «станція метро «Почаєвська» - вул. Милославська», перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Універсам», розташованій напроти будинку № 3 по вулиці Каштанова в місті Києві (де зупинився з метою здійснення висадки (посадки) пасажирів), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не зачинивши двері транспортного засобу, розпочав рух від вказаної зупинки в напрямку проспекту Маяковського, внаслідок чого, відбулось падіння пасажира ОСОБА_8 з салону автобуса «МАЗ 105-060» д.н.з НОМЕР_1 на вулицю, через відчинені пасажирські двері, з послідуючим наїздом на неї вказаним автобусом.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в КМКЛШМД.
Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: а) травма обох гомілок на рівні нижньої та середньої їх третин з розчавленням м`яких тканин обох гомілок, роздробленням кісток (з відкритими багато-фрагментарними переломами великогомілкових та малогомілкових кісток у нижній та середній їх третинах зі зміщенням), ушкодженням судин та нервів з приводу чого 13.12.2019 року з 11.05 до 14.00 годин була виконана операція: «Висока транстібіальна ампутація обох гомілок»; синець на лівому передпліччі. Також при судово-медичному дослідженні трупа було виявлено: повторний інфаркт міокарду; фокуси некротичного нефрозу; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; порушенням реологічних властивостей крові.
Ушкодження, спричинені ОСОБА_8 , мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.
Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої поєднаної травми обох гомілок з розчавленням м`яких тканин, роздробленням кісток, ушкодженням судин та нервів, розвитком в клінічному перебігу травматичної хвороби гострого інфаркту міокарду та поліорганної недостатності.
Згідно висновку автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу, на момент огляду автобуса «МАЗ 105-060», д.н.з НОМЕР_1 , виявлено невідповідність ходової частини вимогам пункту 31.4.5.г) Правил порожнього руху України. Виявлена невідповідність ходової частини автобуса «МАЗ 105-060», д.н.з. НОМЕР_1 вимогам пункту 31.4.5.г) Правил дорожнього руху України виникла перед настанням ДТП. Виявлену невідповідність ходової частини автобуса «МАЗ 105-060», д.н.з. НОМЕР_1 вимогам пункту 31.4.5. г) Правил дорожнього руху України, водій міг виявити перед початком експлуатації автомобіля.
Згідно висновку автотехнічної експертизи, в діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України.
Крім того, в ході проведення досудового розслідування в діях водія ОСОБА_4 виявлено порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б» Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд, враховуючи що проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і так як цивільним відповідачем позовні вимоги не були визнані, предметом дослідження був цивільний позов і матеріали на його обґрунтування, та документи, які стосуються особи обвинуваченого та даних які його характеризують.
Так, потерпілий ОСОБА_5 звернувся з позовною заявою, в якій просить, згідно вимог ст.ст. 1167,1172,1187,1188,1195 ЦК України, стягнути з цивільного відповідача Комунального підприємства «Київпастранс», як власника транспортного засобу, 500 000 грн. 00 коп., завданої вказаним кримінальним правопорушенням. В позовні заяві потерпілий посилається на те, що від протиправних дій обвинуваченого отримала тяжкі тілесні ушкодження його матір - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка внаслідок спричинених їй травм померла у лікарні. Не відновлювальна втрата близької людини матері ОСОБА_9 призвела до психологічних страждань, у нього часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, надмірна агресивна збудливість психічного стану. Сама пригода здійснила негативний вплив на його психологічне здоров`я, змінилося нормальне життя, порушився сон. Його діти, які дуже сильно були прив`язані до бабусі почали боятися транспортних засобів в зв`язку з чим він змушений був звернутися за допомогою до психолога. Також позивач зазначає, що власником транспортного засобу автобуса «МАЗ 105-060», д.н.з. НОМЕР_1 є КП «Київпастранс». Відповідно до наказу №115-к автобусного парку №6 КП «КИЇВПАСТРАНС» від 09.07.2013 р. ОСОБА_4 прийнятий на роботу з 09.07.2013 р. водієм 1 класу, а тому просить стягнути моральну шкоду у розмірі 500 000 грн. 00 коп. саме з КП «Київпастранс».
В судовому засіданні представник цивільного відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що позивач ОСОБА_5 пред`явивши позовні вимоги не надав жодних належних допустимих доказів обґрунтування наявності моральної шкоди та розміру. Позивачем не надано до позовної заяви жодних висновків психолога/психіатра, рецептів з призначенням ліків, схем лікування з визначенням відповідних препаратів і часу їх прийняття, призначень лікаря з вказаним дозуванням і кількістю прийомів препарату.
Дослідивши докази, що стосуються цивільного позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, в тому числі, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 1 від 27 лютого 2009 року), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої особи, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини судом визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду)

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_8 були завдані тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання померла в КМКЛШМД. Також встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася під час та у зв`язку з виконанням ОСОБА_4 трудових обов`язків з КП «Київпастранс», яке і має нести цивільно-правову відповідальність за дії свого працівника.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, фактичні обставини здійснення дорожньо-транспортної пригоди, ступень вини обвинуваченого, глибини фізичних та душевних страждань, які переніс потерпілий внаслідок трагічної загибелі матері - ОСОБА_8 і цю втрату відновити неможливо, а також, що внаслідок вчиненого злочину потерпілий переніс значний фізичний біль, емоційний стрес внаслідок втрати близької та рідної людини, внаслідок чого порушились його нормальні життєві зв`язки та вплинуло на тяжкість психологічного стану потерпілого, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, на підставі положень вказаних нормативно-правових актів, суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому заподіяно моральну шкоду на суму 500 000 грн., яка має бути стягнута з КП «Київпастранс».

Як обставину, яка згідно ст.66 ч.1 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставини, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують його відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, cуд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами з питань пробації за місцем його проживання, а тому застосовує до нього покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням згідно ст.75 КК України. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, ступінь вини ОСОБА_4 , на даний час працює водієм і це є його єдиним доходом, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, про що також клопотали потерпілий, його представник, прокурор та цивільний відповідач, яке не є обов`язковим згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертизи в доход держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів під час досудового розслідування в розмірі 2826 грн. 18 коп.
Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, 2) на користь потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -