1Справа № 335/1120/18 1-кп/335/100/2020
16 липня 2020 року м. Запоріжжя
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, працює слюсарем монтажником в ТОВ «Террабудінвест», зареєстрований та мешкає за адресом АДРЕСА_1 , раніше не засудженого:
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
03 листопада 2017 року, приблизно о 11 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі проїжджої частини пр. Соборного зі сторони вул. Гагаріна в напрямку вул. Якова Новицького, в м. Запоріжжі.
В цей час, по нерегульованому пішохідному переходу, який позначений дорожньою розміткою «Зебра» та дорожніми знаками «Пішохідний перехід», розташованому в районі будинку №156 по пр. Соборному, зліва-направо за напрямком руху автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджу частину перетинали малолітній пішохід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітній пішохід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У попутному з водієм ОСОБА_10 напрямку, в середній смузі здійснювали рух невстановлені автомобілі, водії яких перед нерегульованим пішохідними переходом почали зменшувати швидкість свого руху та у подальшому зупинились, надаючи перевагу в русі пішоходам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також невстановленому пішоходу, який рухався справа-наліво за ходом їх руху.
Наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу в лівій смузі, водій ОСОБА_10 , маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити, що перед нерегульованим пішохідним переходом на сусідніх смугах зупинилися транспортні засоби, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у лівій смузі та виїхавши на пішохідний перехід скоїв передньою частиною кузова керованого ним автомобіля наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..
Своїми діями водій ОСОБА_10 порушив вимоги п.18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:
-п. 18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а разі потреби зупинитися і можуть продовжувати (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_11 та малолітній пішохід ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня».
Множинні садна в поперековій області у дитини ОСОБА_11 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті удару виступаючими частинами рухомого автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №2985 М від 21.12.2017 року, закритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки в нижній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом правою малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом лівої великогомілкової кістки в нижній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом правої плечової кістки в верхній та середній її третини зі зміщенням кісткових фрагментів, синець та набряк м`яких тканин в області правого плеча у дитини ОСОБА_12 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш як на 21 день.
Забої та садна в області голови, садна в області спини, в області лівої стопи у дитини ОСОБА_12 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті удару виступаючими частинами рухомого автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав повністю. Суду, під час допиту 10.06.2019 року, пояснив, що 03.011.2017 року, приблизно об 11 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр. Соборному з боку вул. Гагаріна в бік пл. Фестивальної у м. Запоріжжі зі швидкістю, приблизно 60 км/год. Був світлий час доби, опадів не було. Проїжджа частина мала три смуги для руху в кожному напрямку та розподільний газон. Рухався у крайній лівій смузі. Попереду нього, у лівій смузі, транспортних засобів не було. У середній смузі, трохи попереду, повільно рухався мікроавтобус білого кольору, перед пішохідним переходом зазначений мікроавтобус не зупинявся. Крайня права смуга була зайнята припаркованими автомобілями. Пішохода, який рухався по пішохідному переходу справа-наліво, не бачив. Продовжуючи рух по лівій смузі, на протилежній стороні, він побачив двох хлопців, які в темпі шагу переходили протилежну проїжджу частину через пішохідний перехід. Він трохи знизив швидкість, але розраховував, що встигне проїхати пішохідний перехід, тому почав випереджати мікроавтобус, якій повільно рухався у середній смузі. Коли керований ним автомобіль знаходився в безпосередньої близості до пішохідного переходу, вказані хлопці перебуваючи на розподільному газоні, побігли і продовжили перебігати проїжджу частину через пішохідний перехід. Побачивши пішоходів на пішохідному переході, він застосував гальмування, але уникнути наїзду не зміг та передньою лівою частиною кузову контактував з потерпілими. Вважає, що його вини в даній дорожньо-транспортній пригоді не має.
Незважаючи на повне не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його вина у скоєнні злочину, за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілих, свідків, висновками експертиз, даними протоколів процесуальних дій та іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Допитаний в судовому засіданні 28.10.2018 року свідок ОСОБА_13 , суду пояснив що, подія ДТП була приблизно у кінці жовтня - на початку листопада 2017 року, перша половина дня. Він рухався по пр. Соборному в район пр. Металургів, після проїзду зупинки громадського транспорту «вул.Гагаріна» справа було багато припаркованих автомобілів. Смуг для руху було три, він рухався в середній. Під`їжджаючи до пішохідного переходу замітив, що перед ним стояв автомобіль світлого кольору, тому він вважав, що водій цього автомобілю має намір пропустити когось з пішоходів. Пішохідний перехід нерегульований, позначений дорожніми знаками, на дорозі нанесена «зебра». Він також пригальмував майже до повної зупинки, збавивши швидкість, почав очами шукати, де пішохід. Пішохід був на пішохідному переході, рухався справа наліво, назустріч дітям, однак на цьому він не акцентував свою увагу. По ходу його руху дорога має підйом. У цей час він почув вереск гальм зліва позаду, повернувшись в бік цього звуку побачив двох дітей, які переходили дорогу по пішохідному переходу, зробили декілька кроків до місця наїзду на них, після чого, гальмуючи проїхав автомобіль світлого кольору «Жигулі» і збиває дітей прямо на пішохідному переході. Автомобіль «Жигулі» проїхав увесь шлях, близько 20 метрів, в загальмованому стані, він зрозумів це за визом гальм та шин. Вперше побачив дітей в момент, коли вони рухалися із розділювального газону по ходу руху зліва направо. Коли він побачив дітей, вони йшли у швидкому темпі, тому що машини пропускали пішоходів. Наїзд автомобілем «Жигулі» на пішоходів був передньою частиною, якою саме уточнити не може, оскільки не бачив. Автомобіль «Жигулі» проїхав пішохідний перехід у загальмованому стані, хлопчиків підкинуло вверх внаслідок цього. Після ДТП водій «Жигулі» місце не змінював, до приїзду поліції цей автомобіль нікуди не пересувався.
Допитаний в судовому засіданні 12.04.2019 року малолітній потерпілий ОСОБА_12 , пояснив, що 03.11.2017 р. він зустрівся з другом ОСОБА_11 біля його під`їзду, вони направилися до зупинки громадського транспорту, щоб поїхати в школу. Після цього вони вийшли з арки напроти буд. № 156 по проспекту Соборному та направилися до пішохідного переходу. Дійшовши до першої частини пішохідного переходу, всі три ряди автомобілів, які рухалися по проїжджій частині, зупинилися та пропустили їх. Не дійшовши до роздільного газону, він побачили пішохода, який рухався по пішохідному переходу їм назустріч. Учасникам дорожнього руху, які під`їжджали до пішохідного переходу, їх як пішоходів було видно добре. Тому водій ОСОБА_10 під час руху повинен був бачити їх як пішоходів. ОСОБА_11 знаходився по ліву руку від нього, вони йшли паралельно один одному, не зупиняючись звичайним темпом руху. Автомобілі в середній та крайній смугах руху автомобілів від них зупинилися, пропускаючи цього пішохода. Враховуючи це вони не сповільнюючи швидкість вийшли на розділювальний газон після чого зробивши один-два кроки по другій частині пішохідного переходу, були збиті.
Допитаний в судовому засіданні 12.04.2019 року малолітній потерпілий ОСОБА_11 , пояснив, що 03.11.2017 року він домовився з другом ОСОБА_12 зустрітися біля його під`їзду. Після цього вони направилися до зупинки громадського транспорту «Гагаріна». Першу частину пішохідного переходу вони перейшли нормально, оскільки автомобілі всі зупинилися, пропускаючи їх. Коли вони були на роздільному газоні, то одразу ж почали йти далі на другу частину пішохідного переходу, оскільки їм назустріч вже йшов пішохід і у двох смугах руху зупинилися автомобілі у середній та дальній. Вони йшли по пішохідному переходу у звичайному темпі, не прискорюючись. Подальші події він не пам`ятає. Під час руху ближче до руху автомобіля ОСОБА_10 йшов його друг ОСОБА_14 . Вони не поспішали під час руху. На його думку, водій ОСОБА_10 повинен був їх бачити перед пішохідним переходом.
Допитаний в судовому засіданні 12.04.2019 року, свідок ОСОБА_15 , пояснив, що подія ДТП була приблизно у жовтні-листопаді 2017 року, перша половина дня, приблизно 11-12 годин. Було сонячно, опадів не було. Місце події від пл. Фестивальної до вул. Гагаріна, на пішохідному переході. Він підходив до пішохідного переходу, йшов у коледж на зупинці «площа Пушкіна». Людей на тротуарі було багато. Поряд з ним також йшли люди. Проспект був завантажений рухом автомобілів. Підлітки переходили дорогу швидко у протилежному від нього напрямку. Перед пішохідним переходом, де мали переходити діти, три полоси для руху автомобілів. Перша, ближча до дітей смуга, була вільною, в інших вже стояли автомобілі. Зокрема, в середній полосі руху вже стояв мікроавтобус. Метрів за 100 до пішохідного переходу він перевів погляд на іншу частину проїжджої частини через взвизг гальм та рух пішоходів, та наїзд дітей. Діти йшли паралельно, разом. Подія ДТП була в його полі зору близько 2 сек., лише після визгу гальм. До цього моменту він дітей не бачив. Діти знаходилися у цей час на острівці безпеки безпосередньо перед наступним пішохідним переходом, в зоні дії знаку «пішохідний перехід». Після цього діти зробили 1-2 кроки до місця наїзду. В момент коли він їх побачив, вони різко рухалися; чи бігли вони до цього він не може пояснити. До цього, як вони потрапили на острівець безпеки посередині проїжджої частини, він не знає, оскільки до цього він у бік, де сталася подія ДТП не звертав уваги. Чи рухалися дітям назустріч пішоходи, він не пам`ятає. Він викликав швидку. Діти після ДТП були у непритомному стані, нічого не казали.
Від допиту свідка ОСОБА_16 сторона обвинувачення відмовилась.
Під час судового слідства судом досліджено письмові докази сторони обвинувачення, а саме:
Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.11.2017 року, з додатками: схема ДТП, фототаблиця, відповідно якого, 23.11.2017 в період часу з 12 години 00 хвилин по 13 годину 00 хвилини, слідчим Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 , за участю понятих було проведено огляд місця події за фактом дорожньо-транспортної пригоди, на пішохідному переході в районі будинку №156 по пр. Соборному під час проведення якого було зафіксовано дорожню обстановку на місці ДТП (а.с.236).
Під час огляду місця події були встановлені наступні вихідні дані:
- місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на нерегульованому пішохідному переході, розташованому на нерегульованому пішохідному переході в районі будинку №156 по пр. Соборному;
- проїжджа частина пр. Соборного в м. Запоріжжі, в районі дорожньо-транспортної пригоди: пряма, підйом в напрямку пл. Фестивальної. Згідно викопіювання з топографічного плану м. Запоріжжя: і=0502, 50,2%;
- стан дорожнього покриття в районі місця дорожньо-транспортної пригоди: асфальтобетонне, сухе, чисте, без ям, вибоїн та пошкоджень;
- час доби в момент ДТП: світлий час доби;
- погодні умови: ясно, без опадів;
- проїзна частина пр. Соборного в місці дорожньо-транспортної пригоди має по три смуги руху в кожному напрямку. Ширина правої смуги руху в напрямку вул. Я. Новицького 3,3 метра, середньої в тому ж напрямку 3,3 метра, лівої смуги у тому ж напрямку 3,3 метра. Загальна ширина смуг в напрямку вул. Гагаріна 10.1 метра;
- смуги зустрічних напрямків розділяє роздільний газон шириною 4,5 метрів. Потоки попутних смуг за напрямком руху в бік вул. Я.Новицького перед пішохідним переходом розділяє суцільна лінія дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, за пішохідним переходом переривчата лінія дорожньої розмітки -1.5 ПДР України.
- пішохідний перехід позначений дорожньою розміткою «зебра» - 1.14.3 ПДР України та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР України. Ширина пішохідного переходу 4,05 метрів. Розташування дорожніх знаків та пішохідного переходу зазначені на схему огляду місця події;
- відомості про завантаження автомобілю «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 : водій, без пасажирів та вантажу.
- в місці дорожньо-транспортної пішохідний перехід має ширину - 4,0 метра, позначений дорожніми знаками - 5.35.1 та 5.35.2 - ПДР України та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України. (Розташування дорожніх знаків та пішохідного переходу зазначено на схемі до огляду місця події від 10.11.2018);
Висновок експерта №9-746 від 21.11.2017 року судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів», відповідно до якої: на момент проведення експертного дослідження рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані (т.2 а.с.3)
Протокол додаткового огляду місця події від 20.11.2017 року, з додатками: схема ДТП, фототаблиця, проведеного слідчим Дніпровського відділення поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 за участю захисника, понятих та водія ОСОБА_10 , в ході якого, ОСОБА_10 надав пояснення щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася на нерегульованому пішохідному переході, розташованому на нерегульованому пішохідному переході в районі будинку №156 по пр. Соборному (т.2 а.с.24).
В ході додаткового огляду місця події ОСОБА_10 надав такі пояснення. Місце наїзду на пішоходів розташоване на нерегульованому пішохідному переході, на смузі руху автомобіля «ВАЗ-2106» на відстані 1,1 метрів від роздільного газону та 0,8 метрів від правого краю дорожньої розмітки «зебра» за ходом руху пішоходів, відповідно до схеми до протоколу додаткового огляду від 20.11.2017 року. Автомобіль «ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 рухався в лівій смузі руху по пр. Соборному, зі сторони вул. Гагаріна в напрямку вул. Я. Новицького в м. Запоріжжі, на відстані 0,5 метрів від газону, який розділяє потоки зустрічних смуг до лівої бічної частини кузова, за швидкістю 55 км/год.. Під час руху ОСОБА_10 побачив, що по протилежній стороні, по пішохідному переходу, на відстані 0,8 метрів від правого краю дорожньої розмітки «зебра», прямолінійно, перпендикулярно дорозі, зліва-направо один біля одного пліч опліч йдуть два хлопця. Коли вони не дійшли 0,1 метрів до газону, почали бігти в напрямку його смуги, він застосував гальмування транспортного засобу, однак уникнути наїзду не зміг. З місця де почали бігти пішоходи до місця наїзду вони подолали з темпом: Т1 - 2.0сек., Т2 - 2.0сек., Т3 - 2.2сек.. Також ОСОБА_10 пояснив, що пішоходи постійно рухались прямолінійно, перпендикулярно дорозі, не зупинялись і свій темп руху не уповільнювали. З місця виходу на проїзну частину до місця де перейшли з темпу кроку на темп бігу пройшли відстань 10.0 метрів з темпом: Т1 - 5.0сек., Т2 - 5.4сек., Т3-5.2сек.. В момент наїзду на пішоходів в середньому та в правому ряду транспортних засобів не було.
Протокол огляду від 04.11.2017 року, відповідно до якого слідчим Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 здійснено огляд носія інформації «DVD+R диска KAKТUZ 4.7 GB» з відеофайлом з камери зовнішнього відео нагляду, яка розташована на приміщенні будинку №158 по пр. Соборному в м. Запоріжжі (т.2 а.с.76).
Дослідженням відеофайлу встановлено, що запис проводився 03 листопада 2017 року в період часу з 11 години 30 хвилин 02 секунди до 12 години 00 хвилин 00 секунди на камеру №2. Вказана камера знімає за сторони пл. Фестивальної в напрямку вул. Гагаріна, а саме знімає як проїжджу частину пр. Соборного так і тротуар. Крім того, на камері при зближенні можливо встановити, що по пр. Соборному, в районі будинку №156 мається пішохідний перехід, оскільки постійно дорогу переходять пішоходи в одному і тому ж місця. Також перед вказаним пішохідним переходом постійно зупиняються транспортні засоби, водії яких надають перевагу в русі пішоходам. В даному місці потоки зустрічних смуг розділяє газон. Також встановлено, що по пр. Соборному у кожному напрямку маються по три смуги руху. На 11 годині 40 хвилин 18 секунд видно, як по правому тротуару по ходу руху в напрямку пл. Фестивальної рухається пішохід, який підходить до краю проїжджої частини та повністю зупиняється перед пішохідним переходом, оскільки по дорозі рухається транспорт. В цей час на запису видно, як по лівому тротуару по ходу руху в напрямку пл. Фестивальної в напрямку пішохідного переходу йдуть два пішохода. На 11 годині 40 хвили 22 секунди видно, як два пішоходи, які рухались по лівому тротуару виходять на пішохідний перехід та починають перетинати дорогу в темпі швидкого шагу. В цей час транспорт зі сторони пл. Фестивальної не рухається. На 11 годині 40 хвилин 23 секунди видно, як пішохід, який стояв на правому тротуарі виходить на пішохідний перехід та починає йти у зустрічному напрямку двом вказаним пішоходам. В цей час у середній смузі по ходу руху в напрямку пл. Фестивальної рухається потік транспорту, водії яких починають зменшувати швидкість руху, надаючи перевагу в русі пішоходам. В правій смузі транспортну не має, в лівій, транспорт рухається з постійною швидкістю. На 11 годині 40 хвилин 26 секунд видно, як два пішоходи, які рухаються з лівого тротуару, виходять на газон, який розділяє потоки зустрічних смуг та не зупиняючись, продовжують у тому ж темпі рухатися в напрямку по ходу руху пл. Фестивальної. На 11 годині 14 хвилин 28 секунд видно як в середній смузі по ходу руху в напрямку пл. Фестивальної вже повністю зупинився потік транспорту, водії яких надають перевагу в русі пішоходам, які рухаються як справа-наліво та і зліва-направо по ходу їх руху. На 11 годині 40 хвилин 30 секунд два пішохода прискорюють свій темп руху та виходять з газону на ліву смугу по ходу руху в напрямку пл. Фестивальної. В цей же час непорушно в середній смузі стоїть потік транспорту, водії яких надають перевагу в русі пішоходам, які рухаються як справа-наліво та і зліва-направо по ходу їх руху. На 11 годині 10 хвилин 31 секунді на запису видно як автомобіль, який рухається по лівій смузі в напрямку пл. Фестивальної, водій якого не зупиняючись перед пішохідним переходом та маючи можливість постійно бачити двох наближаючись зліва пішоходів, виїжджає на пішохідний перехід та здійснює наїзд на останніх, від чого вони підлітають у верх та падають на дорогу. В цей же час видно як з пішохідного переходу на правий тротуар вибігає пішохід, який раніше виходив на проїжджу частину. У подальшому на запису видно наслідки ДТП.
Висновок експерта судової інженерно-транспортної експертизи №9-854 від 27.12.2017 року, проведеної на підставі ухвали слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 від 13.12.2017 року, з використанням вихідних даних отриманих за наслідками проведення огляду місця події, додаткового огляду місця події та огляду відеозапису, відповідно до якого:
Варіант №1 за свідченнями водія ОСОБА_10 .
Водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог пп.12.3,12.4,12.9 б) Правил дорожнього руху України.
Варіант №2 згідно з відеозаписом.
Водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 12.4,12.9 б), 18.4 Правил дорожнього руху України.
Варіант №1 за свідченнями водія ОСОБА_10 .
Дії водія автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_10 не відповідають вимогам пп.12.3,12.4,12.9 б) Правил дорожнього руху України. При русі пішоходів з темпом, який з моменту прискорення до моменту наїзду дорівнює 2.0с. невиконання ОСОБА_10 вимог пп.12.4,12.9 б) Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. При русі пішоходів з темпом, який з моменту прискорення до моменту наїзду дорівнює 2.2с. невиконання ОСОБА_10 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.
Варіант №2 згідно з відеозаписом.
Дії водія автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_10 не відповідають вимогам пп.12.4,12.9 б), 18.4 Правил дорожнього руху України. Невиконання ОСОБА_10 вимог п.18.4 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.
Як в першому та і в другому варіанту розвитку даної події, водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів шляхом застосування екстреного гальмування з зупинкою до місця наїзду (т.2 а.с.32).
Множинні садна в поперековій області у дитини ОСОБА_11 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті удару виступаючими частинами рухомого автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.17).
Висновок експерта судово-медичної експертизи №2985 М від 21.12.2017 року, відповідно до якого, закритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки в нижній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом правою малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом лівої великогомілкової кістки в нижній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом правої плечової кістки в верхній та середній її третини зі зміщенням кісткових фрагментів, синець та набряк м`яких тканин в області правого плеча у дитини ОСОБА_12 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш як на 21 день.
Забої та садна в області голови, садна в області спини, в області лівої стопи у дитини ОСОБА_12 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті удару виступаючими частинами рухомого автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.21).
Суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_10 доведена у повному обсязі сукупністю досліджених доказів, які логічні, послідовні і взаємоузгодженні, підстав сумніватися в їх достовірності судом не встановлено. Суд бере до уваги викладені докази при постановлені вироку.
Під час судового розгляду, стороною захисту подано клопотання про визнання доказів не допустимими.
Так, 23.08.2018 року стороною захисту подано клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими, а саме: показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , запису носія інформації «DVD+R диска KAKТUZ 4.7 GB» з відеофайлом з камери зовнішнього відео нагляду за 03.11.2017 року, протоколу додаткового огляду місця ДТП від 20.11.2017 року з додатками та призначення повторної судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди.
В подальшому, в судовому засіданні 10.12.2019 року від вказаного клопотання, в частині визнання доказів не допустимими, а саме: показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , протоколу додаткового огляду місця ДТП від 20.11.2017 року з додатками та призначення повторної судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, сторона захисту відмовилась.
Клопотання в частині визнання недопустимим доказом запису носія інформації «DVD+R диска KAKТUZ 4.7 GB» з відеофайлом з камери зовнішнього відео нагляду за 03.11.2017 року обгрунтовується тим, що цей відеофайл не є оригиналом, а копією.
Клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Слідчим Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_17 було направлено запит до директора ПП «Валтек» ОСОБА_19 про надання інформації про наявність зовнішніх камер відеоспостереження, які знімають проїзджу частину пр. Соборного, і працювали 03 листопада 2017 року у період часу з 11 години 00 хвилин до 12 години 20 хвилин, а також в разі наявності запису, надати копії всіх зовнішніх камер за вказаний період часу (т.2 а.с.75). В подальшому, 04.11.2017 року слідчим складено протокол огляду та перегляду цифрового носія інформації та винесено постанову про визнання «DVD+R диск» з зовнішньої камери спостереження, яка знімає проїжджу частину по пр. Соборному в районі міся дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
З огляду на викладене, долучення слідчим до матеріалів кримінального провадження відеозапису було здійснено у передбачений КПК спосіб, тому цей доказ є належним, допустим і він містить фактичні обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.
Крім того, для проведення зазначених експертиз були взяті вихідні дані, що отримані всупереч процесуальному порядку, а саме: не взято до уваги показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , не надано оригінал файлу з зовнішньої камери спостереження, слідчий експеримент проводився з ОСОБА_10 в якості свідка, а не в якості підозрюваного.
Клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Зміни до статей 243 і 244 КПК України, на які посилається сторона захисту, набули чинності після 13.01.2018 року.
Питання щодо відеозапису з камери відеоспостереження, як зазначено вище, судом встановлено, що долучення слідчим до матеріалів кримінального провадження відеозапису з камери від 03.11.2017 року було здійснено у передбачений КПК спосіб.
Щодо проведення слідчого експерименту з ОСОБА_10 ..
Як встановлено судом, відповідно до протоколу додаткового огляду місця події від 20.11.2017 року, з додатками: схема ДТП, фототаблиця, проведеного слідчим Дніпровського відділення поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 за участю захисника, понятих та водія ОСОБА_10 , останній надав пояснення щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно правового висновку, що міститься в Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 09 червня 2016 року по справі №5-360кс15 суд зобов`язаний визнати істотними порушення прав людини і основоположних свобод діяння з отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий, прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, додатковий огляд місця події було проведено 20.11.2017 року та пізніше, а саме: 13.01.2018 року, з урахуванням отриманих органом досудового розслідування доказів, ОСОБА_10 повідомлено про підозру.
Згідно відомостей протоколу додаткового огляду місця події від 20.11.2017, який був досліджений, ОСОБА_10 давав свої показання про обставини події без будь-якого примусу у будь-яких зауважень щодо протоколу не надавав.
Клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Доказів того, що сторона захисту клопотала про надання доступу до медичних документів, суду не надано.
Крім того, матеріали кримінального провадження не містять відомості про те, що сторона захисту на стадії слідства порушувала питання щодо неправильності висновку експерта, заявляла слідчому клопотання про проведення іншої (наприклад, повторної або комесійної) експертизи.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту щодо недопустимості доказів у кримінальному провадженні.
Суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_10 доведена у повному обсязі сукупністю досліджених доказів, які логічні, послідовні і взаємоузгодженні, підстав сумніватися в їх достовірності судом не встановлено. Дослідженими доказами в повністю підтверджується порушення обвинуваченим вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Суд бере до уваги викладені докази при постановлені вироку.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_22 щодо не винуватості, спростовуються показами потерпілих, свідків, висновками експертів, тому позицію обвинуваченого суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Також суд критично відноситься до тверджень сторони захисту, щодо недотримання потерпілими п.п.4.14 Правил дорожнього руху України .
Відповідно до п.п.4.14 Правил дорожнього руху, 4.14. пішоходам, зокрема, забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.
Суду не надано належних та допустимих доказів, щодо порушення потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 п.п.4.14 Правил дорожнього руху України, ці доводи є припущенням і спростовуються вищезазначеними доказами.
Крім того, при ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_10 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
За таких обставин, оцінюючи безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення за ч.1 ст. 286 КК України.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винними.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При визначенні ОСОБА_10 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який винним себе не визнав, завдану потерпілим шкоду не відшкодував, раніше не судимий, характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, на обліках в КУ «ЗОНД», КУ «ЗОПЛ» не перебуває.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд також враховує позицію законних представників потерпілих, які наполягають на призначенні покарання без застосування статті 75 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , згідно ст.66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, враховуючи сукупність вищевказаних обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції яка діяла на час вчинення злочину) в виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Суд вважає, що при призначенні такого покарання ОСОБА_10 , мета покарання передбачена ч. ч. 2, 3 ст. 50 КК України, буде досягнута. Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.
Також призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
П. 23.1. ст. 23 цього Закону як шкоду, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначає: шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого; шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до п. 24.1. ст. 24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається на підставі рішення суду.
Відповідно до статті 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Представником неповнолітнього ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_4 27.02.2018 року подано до суду цивільний позов до ОСОБА_10 , ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (т. 1 а.с.31).
Відповідно до позивних вимог представник позивача просить:
1. Стягнути з ОСОБА_10 на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_12 в особі законного представника ОСОБА_8 , завдану матеріальну шкоду у сумі 15 500 гривень та моральну шкоду в сумі 90 000 гривень. Всього стягнути в рахунок відшкодування шкоди 105 500 гривень.
2. Стягнути з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_12 в особі законного представника ОСОБА_8 , завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду у сумі 13 910 гривень та моральну шкоду в сумі 10 000 гривень. Всього стягнути в рахунок відшкодування шкоди 23 910 гривен.
В обґрунтування позову вказує, що в наслідок ДТП, яке відбулося 03.11.2017 року, внаслідок ДТП, яке відбулося за участю водія ОСОБА_10 , неповнолітньому ОСОБА_12 була завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше як на 21 день. На момент завдання шкоди ОСОБА_12 в ході ДТП, ОСОБА_10 був особою, яка керувала автомобілем «ВАЗ-6106», реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідній правовій підставі, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АК/9213255 строком дії з 00-00 год. 19.07.2017 року до 18.07.2018 року включно, ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю і здоров`ю 200 000 гривень.
Внаслідок події злочину неповнолітньому ОСОБА_12 в особі законного представника ОСОБА_23 , було завдано матеріальну шкоду, яка полягає в наступному: витрати на придбання медикаментів, лікувальних та спеціальних засобів, медичне обстеження 4940 гривень; витрати на утримання дитини (організація харчування) у період лікування в КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» в період з 04.11.2017 року по 28.12.2017 року (42 дні при середній вартості 170 гривень/день) - 7140 гривень; транспортування дитини бригадою невідкладної медичної допомоги ТОВ «ВітаЦент» до місця проживання 1860 гривень; витрати пов`язані з використанням легкового автомобілю (за період з 03.11.2017 року по 15.12.2017 року та в ході другої госпіталізації з 15.01.2018 року по 26.01.2018 року) на заправку паливом (бензин марки А95) - 2930 гривень; пошкодження та фізичне знищення за наслідками ДТП одягу та особистих речей дитини 4580 гривень; платне навчання в ліцеї «Логос» та переведення дитини на індивідуальний графік за висновком ЛКК 1960 гривень; витрати на правову допомогу адвоката - 6000 гривень. Враховуючи тяжкість та характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, тривалість та глибину фізичних та моральних страждань дитини, негативні наслідки для його здоров`я, завдана потерпілому ОСОБА_12 моральна шкода, яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з кримінальним правопорушенням, потерпілою стороною оцінюється у розмірі 100 000 гривень.
Відповідач ОСОБА_10 позов визнав частково, але пояснити в якому саме розмірі, не зміг. Заперечення обґрунтовує невинуватістю у вчиненні злочину.
Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився. Суду надав відзив на позовну заяву представника неповнолітнього ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_4 , у якому з посиланням на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що позивач не звертався до страховика для отримання страхового відшкодування в порядку передбаченому законодавством.
Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, в тому числі витрати правову допомогу, пред`явлені до ОСОБА_10 , підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема: копіями фіскальних та товарних чеків, копіями договорів про надання послуг, копією довідки №14 від 02.02.2018 року про пропуск занять у школі, висновку ЛКК та індивідуального графіку занять, копіями медичних карток (т.1 а.с. 38-80, т.3 а.с. 64-155).
Таким чином, позовні вимоги в цій частини підлягають задоволенню повністю.
Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, пред`явлені до ОСОБА_10 , підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Дослідженням письмових доказів, наданих в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що заподіяна неповнолітньому ОСОБА_12 моральна шкода є очевидною.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 , які полягали у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_12 заподіяно моральну шкоду, а наслідки для потерпілого є психотравмуючими та обумовили порушення фізичної, психоемоційної та соціальної сфер існування, перешкоджали можливості активної і повноцінної життєдіяльності та викликали формування негативних психологічних переживань. Суд зважує і на те, що потерпілий ОСОБА_12 переніс фізичний біль, обумовлений спричиненими йому тілесними ушкодженнями, пережив емоційний стрес, у зв`язку з чим у нього виникала необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов існування та життєдіяльності, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних ресурсів на їх подолання і компенсацію.
Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань потерпілого ОСОБА_12 , суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості за обставин цього кримінального провадження.
Позовні вимоги пред`явлені до ПрАТ «Страхова група «ТАС» необхідно залишити без задоволення, так як позивач не звертався до ПрАТ «Страхова група «ТАС» для отримання страхового відшкодування, передбаченому законодавством, внаслідок чого, питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а отже звернення позивача за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів не було.
Представником ОСОБА_9 (законний представник неповнолітнього ОСОБА_11 ) адвокатом ОСОБА_5 28.02.2018 року подано до суду цивільний позов до ОСОБА_10 , ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП (т. 1 а.с.81), якій подальшому уточнювався (т.1 а.с.46), а також подавалася заяву про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.226).
Відповідно до позовних вимог, викладених у заяві про збільшення позовних вимог, представник позивача просить:
1. Стягнути з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь законного представника неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 , витрати, понесені у зв`язку з лікуванням та відновленням здоров`я у розмірі 10 947 гривень 83 копійки.
2. Стягнути з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь законного представника неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.
3. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 40 000 гривень.
На лікування та відновлення здоров`я неповнолітнього ОСОБА_11 витрачено 10 947 гривень 83 копійки, які підлягають стягненню зі страховою компанії. Враховуючи тяжкість та характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, тривалість та глибину фізичних та моральних страждань дитини, негативні наслідки для його здоров`я, завдана потерпілому ОСОБА_11 моральна шкода, яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з кримінальним правопорушенням, потерпілою стороною оцінюється у розмірі 50 000 гривень.
Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився. Суду надав відзив на позовну заяву представника ОСОБА_9 (законний представник неповнолітнього ОСОБА_11 ) адвоката ОСОБА_5 у якому з посиланням на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що позивач не звертався до страховика для отримання страхового відшкодування в порядку передбаченому законодавством.
Відповідач ОСОБА_10 позов визнав частково, але пояснити в якому саме розмірі, не зміг. Заперечення обґрунтовує невинуватістю у вчиненні злочину.
Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, пред`явлені до ОСОБА_10 , підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Дослідженням письмових доказів, наданих в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що заподіяна неповнолітньому ОСОБА_11 моральна шкода є очевидною.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 , які полягали у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_11 заподіяно моральну шкоду, а наслідки для потерпілого є психотравмуючими та обумовили порушення фізичної, психоемоційної та соціальної сфер існування, перешкоджали можливості активної і повноцінної життєдіяльності та викликали формування негативних психологічних переживань. Суд зважує і на те, що потерпілий ОСОБА_11 переніс фізичний біль, обумовлений спричиненими йому тілесними ушкодженнями, пережив емоційний стрес, у зв`язку з чим у нього виникала необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов існування та життєдіяльності, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних ресурсів на їх подолання і компенсацію.
Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань потерпілого ОСОБА_11 , суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості за обставин цього кримінального провадження.
Позовні вимоги пред`явлені до ПрАТ «Страхова група «ТАС» необхідно залишити без задоволення, так як позивач не звертався до ПрАТ «Страхова група «ТАС» для отримання страхового відшкодування, передбаченому законодавством, внаслідок чого, питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а отже звернення позивача за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів не було.
На підставі ст.174 КПК України, арешт накладений, з метою збереження речових доказів, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2017 року на автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_24 , підлягає скасуванню.
Процесуальні витрати за проведення: судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод №9-854 від 27.12.2017 року в сумі 1186 грн. 44 коп., судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортних засобів №9-746 від 21.11.2017 року в сумі 1581 грн. 92 коп., на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, відповідно до якої суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_10 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання у вигляді обмеження волі рахувати з моменту фактичного затримання.
Цивільний позов представника неповнолітнього ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнутиз ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_12 , 2005 року народження особі законного представника ОСОБА_8 (адреса реєстрації АДРЕСА_3 ), завдану матеріальну шкоду у сумі 15 500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень та моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_10 відмовити.
В частині позовних вимог пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - відмовити повністю.
Цивільний позов представника ОСОБА_9 (законного представника неповнолітнього ОСОБА_11 ) адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнутиз ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_9 (адреса реєстрації АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_3 ) що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 , 2005 року народження, моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_10 відмовити.
В частині позовних вимог пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - відмовити повністю.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2017 року на автомобіль «ВАЗ-2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_24 .
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод №9-854 від 27.12.2017 року в сумі 1186 грн. 44 коп., судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортних засобів №9-746 від 21.11.2017 року в сумі 1581 грн. 92 коп..
Речові докази: автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_24 повернути власнику, «DVD+R диск KAKUZ 4.7 GB» з відеофайлом з камери зовнішнього відео нагляду за 03.11.2017 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1