ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000822 від 23 липня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Градениці, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2020 року приблизно о 07 год. 00 хв, точний час встановити не представилося можливим, ОСОБА_3 знаходився біля будинку № 49, який розташований по вулиці Богдана Хмельницького в місті Одесі, де у останнього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Перебуваючи в той же час та в тому ж місці, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 визначив об`єктом свого злочинного посягання майно потерпілої ОСОБА_5 , яке знаходилось у її сумці, а саме: мобільний телефон «Самсунг А51» чорного кольору ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 7500 гривень, у чохлі з камінням, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, та срібний гаманець, в якому були грошові кошти у розмірі 100 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 відволікла свою увагу на конфлікт з ОСОБА_7 , в ході якого між ними виникла бійка, та усвідомивши, що його дії залишаються непомітними для сторонніх осіб, а також для власниці майна, діючи повторно, умисно, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення відкрив блискавку сумки потерпілої, із якої дістав мобільний телефон «Самсунг А51» чорного кольору ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 7500 гривень, у чохлі з камінцям, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, та срібний гаманець, в якому були грошові кошти у розмірі 100 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_8 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 7 600 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , провину в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнала повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті, разом з тим давати більш точні пояснення про обставини вчинення злочину відмовився. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_8 за встановлених судом обставин за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує визнання обвинуваченим вини, щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

На підставі викладеного, при наявності вказаних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: визнання обвинуваченим вини та щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого та враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочину, критичне відношення винного до вчиненого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , неможливе без ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній будучи раніше засудженим за вчинення умисних злочинів та відбував реальний строк покарання, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та знов вчинив умисний злочин, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше засуджений, а саме 15.04.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.190 КК України, до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, та в період іспитового строку вчинив новий злочин, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до покарання, призначеного за новим вироком суду, невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді одного місяця позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі обвинуваченому, суд вважає, що строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - 27.08.2020 слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII.

Крім того, потерпілою ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та просила стягнути з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_5 7600 (сім тисяч шістсот) гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вимоги позову визнав.

Вирішуючи заявлений в провадженні цивільний позов, суд приходить до висновку.

Статтею 1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Відповідно до вимог ч. 1 цієї норми майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки судом встановлено, що було вчинене кримінальне правопорушення, внаслідок якого ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на суму 7600 (сім тисяч шістсот) гривень, вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 70, 72, 75 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком, а саме вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 року.

Остаточно до відбуття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування остаточно призначеного покарання за сукупністю вироків ОСОБА_3 , рахувати з 27 серпня 2020 року, тобто з моменту застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 , термін його попереднього ув`язнення, з 27 серпня 2020 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , про відшкодування матеріальної шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в сумі 7600 (сім тисяч шістсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1