Провадження №11-сс/801/737/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників провадження:
скаржника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2020 року,
якою скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Вишенського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.07.2020 про відмову у визнанні речовим доказом втраченого примірника заповіту ОСОБА_7 від 16.04.1991 за р.2-1375 у кримінальному провадженні №0004246 від 05.09.2017 та зобов`язання слідчого визнати вказаний заповіт речовим доказом, повернуто заявнику.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

09.10.2020 року ОСОБА_6 звернувся до Вінницького міського суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого СВ Вишенського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.07.2020 про відмову у визнанні речовим доказом втраченого примірника заповіту ОСОБА_7 від 16.04.1991 за р.2-1375 у кримінальному провадженні №0004246 від 05.09.2017 та зобов`язати слідчого визнати вказаний заповіт речовим доказом.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2020 року вказану скаргу повернуто заявнику. Роз`яснено, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2020 та постановити нову ухвалу, якою його скаргу направити на повторний розгляд у складі нового слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону України, оскільки слідчий суддя вийшов за межі поданої ним скарги, так як у скарзі він оскаржує зміст постанови, який суперечить вимогам ст.ст.98, 110 КПК України, а не бездіяльність слідчого, який не надав відповіді на клопотання.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Від прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницькій області ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 без участі прокурора у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. При вирішенні апеляційної скарги покладається на розсуд суду.
Скаржник ОСОБА_6 не заперечував щодо розгляду його апеляційної скарги у відсутність прокурора, за таких обставин, судовий розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 проведено у відсутність прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступ скаржника, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя суду першої інстанції виходив з того, що заявлені заявником вимоги про скасування постанови слідчого СВ Вишенського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.07.2020 про відмову у визнанні речовим доказом втраченого примірника заповіту ОСОБА_7 від 16.04.1991 за р. 2-1375 у кримінальному провадженні №0004246 від 05.09.2017 та зобов`язання слідчого визнати вказаний заповіт речовим доказом, не відносяться до рішень, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні в порядку статті 303 КПК України.
Разом з тим, частина 1 ст.24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Кожна людина має право розраховувати, що до неї буде застосована належна правова процедура. Відповідно до ст.8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Одним з елементів цього принципу є доступ до правосуддя, забезпечений незалежними та неупередженими судами.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (справа «Мельник проти України»).

Така сама позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №5-103 кс-15 від 1 жовтня 2015 року, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

На переконання колегії суддів, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів провадження, ухвала слідчого судді зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Встановлено, що 18.07.2020 року постановою старшого слідчого СВ Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 від 15.07.2020 за №2292/231-20 про визнання речовим доказом в рамках кримінального провадження №0004246 заповіт ОСОБА_7 від 16.04.1991 року, посвідчений Третьою Вінницькою нотаріальною конторою м. Вінниця за реєстровим номером 2-1375, який згідно дублікату заповіту від 09.11.2000 р. вважається втраченим, а також у вилученні з матеріалів спадкової справи №374 ОСОБА_7 від 16.04.1991 р. за №2-1375, як речовий доказ скоєного кримінального правопорушення.
Не погодившись із прийнятим рішенням старшого слідчого СВ Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із вказаною скаргою, так як вважає, що зміст постанови слідчого суперечить вимогам ст.ст.98, 110 КПК України. В якій також просив зобов`язати слідчого в рамках кримінального провадження №0004246 визнати на підставі наявних доказів та слідів злочину, які записані на матеріальному об`єкті, а саме втраченому примірнику заповіту ОСОБА_7 , як речовий доказ скоєного кримінального правопорушення, за допомогою якого було отримано невідомою особою свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.03.2002 р.
Так, досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства у відповідності до вимог розділу ІІІ КПК України шляхом проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій.
Перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначені в ч.1 ст. 303 КПК України. Проте, на відміну від частини першої, частина друга ст.303 КПК України не конкретизує види інших рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені, а також суб`єкти оскарження, то таким чином, до них можна віднести будь-які рішення, дії чи бездіяльність прокурора чи слідчого, за винятком тих, що значені в ч.1 ст.303 КПК.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення слідчого від 18.07.2020 може бути оскаржено у судовому порядку відповідно до ст.303 КПК України, про що було роз`яснено в отриманій ОСОБА_6 постанові від 18.07.2020 про відмову в задоволенні вказаного клопотання, а тому вирішуючи питання про повернення ОСОБА_6 скарги, слідчий суддя належним чином не перевірив її доводи та в повній мірі не дослідив додані до неї матеріали, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення скарги в порядку ст.303 КПК України.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2020 року підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, а матеріали провадження підлягають поверненню до того ж суду для вирішення питання про призначення нового судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1)скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1)скасування повідомлення про підозру; 2)зобов`язання припинити дію; 3)зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2020 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 - скасувати.

Матеріали судового провадження направити до Вінницького міського суду Вінницької області для призначення нового судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4