КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
представників власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, виявлене та вилучене під час проведення огляду 23 травня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11 А, у підземному паркінгу житлового комплекту «Даймонд Хіл», а саме на транспортний засіб марки LexusLS 460, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який згідно реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Як вказав в ухвалі слідчий суддя, зазначене майно має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити такий, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, в повному обсязі.
Щодо строку апеляційного оскарження представник зазначає, що копію ухвали від 01 червня 2020 року отримано 09 червня 2020 року адвокатом ОСОБА_9 під час ознайомлення з матеріалами справи у приміщенні Печерського районного суду м. Києва та станом на 12 червня 2020 року вказана ухвала не внесена до ЄРСР.
Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Як вказує представник, клопотання прокурора подане з порушенням строку, передбаченого КПК України.
Також посилається на порушення права на захист, у зв`язку з тим, що власник майна та його представник не були повідомлені про розгляд клопотання про арешт майна.
Апелянт вказує, що згідно постанови, оглянутий під час обшуку автомобіль визнано речовим доказом, однак судом не враховано того факту, що автомобіль на місці події не оглядався, а відповідно, і не може без таких процесуальних дій відповідати поняттю речового доказу.
В ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять вищенаведене майно, а саме, автомобіль, а також яким чином могло вказане майно бути використане як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ст.343 КК України. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів.

Звертає увагу суду, що подія, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, де ОСОБА_7 є захисником, відноситься 2009 року а ТЗ, вилучений у ОСОБА_7 ,виготовлено у 2014 році.
На думку представника, слідчий суддя проігнорував вимоги процесуальних строків, за відсутності будь-яких ризиків, не дослідивши особисто жодних доказів, прийняв рішення, яке суперечить кримінально-процесуальній формі.
Апелянт зазначає, що слідчий суддя при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, взяв до уваги показання свідків, допитаних 25 травня 2020 року заступника начальника другого відділу розслідування злочинів управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , оперативних працівників Департаменту стратегічних розслідувань, які відповідно до вимог КПК та правової позиції Верховного Суду України не можуть бути доказами, оскільки останні є зацікавленими особами.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна та власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що представником власника майна не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який звернувся з клопотанням, не дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000493 від 23 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України КК України.

Органом досудового розслідування адвокат ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 23 травня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Мазепи 11-а, в паркінгу ЖК «Даймонд Хілл», вона здійснила втручання в діяльність працівників правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ними службових обов`язків.

25 травня 2020 року прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, виявлене та вилучене під час проведення огляду 23 травня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11 А, у підземному паркінгу житлового комплекту «Даймонд Хіл», а саме на транспортний засіб марки Lexus LS 460, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який згідно реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_7 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року клопотання слідчого про арешт майна було задоволено.
Разом з тим, дослідивши обставини провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на транспортний вказаний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не перевірив мету та правові підстави для накладення арешту на майно.

Відповідно до матеріалів справи, клопотання не містять даних про те, що автомобільLexus LS 460, д.н.з. НОМЕР_1 , був знаряддям вчинення кримінального правопорушення або об`єктом кримінально протиправних дій, зберіг на собі його сліди, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або був набутий кримінально протиправним шляхом, а тому законних підстав для накладення арешту на автомобіль немає.
Ті обставини, на які послався слідчий суддя при накладенні арешт на майно, зокрема, що вказаний автомобіль має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не підтверджуються матеріалами справи.

Посилання прокурора у клопотанні на те, що ОСОБА_7 умисно заблокувала автомобілем марки Lexus LS 460, д.н.з. НОМЕР_1 виїзд із паркінгу, з метою перешкодити руху евакуатору, на якому знаходився транспортний засіб Mercedes benz S450, д.н.з. НОМЕР_3 , не є достатньою підставою для накладення арешту, оскільки сам по собі факт користування автомобілем не може бути використаний як доказ обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що арешт на вказаний автомобіль необхідно накласти з метою збереження речових доказів, за наявності обставин, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження майном призведе до зникнення, втрати, перетворення чи передачі цього майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Однак, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що автомобіль марки Lexus LS460, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_7 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена постанова старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 від 25 травня 2020 року про визнання вказаного автомобіля речовим доказом є формальною.

Таким чином, арешт на вказаний автомобіль з метою забезпечення збереження речових доказів, як зазначається у клопотанні, з урахуванням зазначеного, є необгуртованим.
Огляд та вилучення автомобіля, власником якого є ОСОБА_7 здійснено з грубим порушенням вимог КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Так, автомобіль Lexus LS 460, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився у підземному паркінгу житлового комплекту «Даймонд Хіл», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11 А, що відповідно до ч.2 ст. 233 КПК України відноситься до іншого володіння особи.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Як визначено ч.3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

До матеріалів справи не було долучено ні заяви власника паркінгу житлового комплекту «Даймонд Хіл», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11 А з дозволом на проникнення туди працівників поліції, ні ухвали слідчого судді постановленої в порядку ч.3 ст. 233 КПК України, що свідчить про явну недопустимість доказів, долучених до клопотання прокурора.
Крім цього, слідчий суддя не звернув уваги на порушення гарантій адвокатської діяльності, визначених ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до п.3 ч.1 якої проведення стосовно адвоката оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися виключно з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.

Крім цього, в п. 6 ч.1 вказаної статті вказується, що життя, здоров`я, честь і гідність адвоката та членів його сім`ї, їх майно перебуває під охороною держави, а посягання на них тягнуть відповідальність, передбачену законом, а абзацом 2 ч.2 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону.
З огляду на вказане, правові підстави з яких прокурор просить накласти арешт на майно, є такими, що не співвідносяться з матеріалами справи, а тому слідчий суддя необґрунтовано наклав арешт на нього, без обґрунтування мети та правових підстав, як це передбачено ч. 2 ст. 171 КПК України.

З урахуванням зазначеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, з урахуванням апеляційних вимог, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб марки Lexus LS 460, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN, який належить ОСОБА_7 із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом , як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, виявлене та вилучене під час проведення огляду 23 травня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11 А, у підземному паркінгу житлового комплекту «Даймонд Хіл», а саме на транспортний засіб марки Lexus LS 460, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який згідно реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, виявлене та вилучене під час проведення огляду 23 травня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11 А, у підземному паркінгу житлового комплекту «Даймонд Хіл», а саме на транспортний засіб марки Lexus LS 460, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який згідно реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3352/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1