Провадження № 1-кп/592/726/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2020 року за № 0002104, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1, 263 ч.1 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

29 червня 2020 року, близько 03:10 год., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебували на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Суми, вул. Харківська,1, поблизу магазину «Лотос», де побачили раніше невідомого їх ОСОБА_7 , який в руках тримав мобільний телефон марки «SAMSUNG А10». В цей час у ОСОБА_3 та ОСОБА_9 виник умисел на відкрите викрадення належного ОСОБА_7 майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілому та бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 близько 03:15 год. 29 червня 2020 року, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу магазину «Лотос» по вул. Харківська, 1 в м. Суми, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_7 та шляхом ривку, вирвав з його рук мобільний телефон марки Samsung A10, модель А105FZBGSEK, з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю згідно товарознавчої експертизи №19/119/11/1-1677е від 10 липня 2020 року 2482 грн., та побіг в протилежному напрямку.

З метою утримання вказаного майна ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, нанесли удари кулаками та ногами в область ребер та грудної клітини ОСОБА_7 , які згідно висновку судово-медичної експертизи №159 від 22 липня 2020 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого потерпілий втратив будь-яку можливість чинити опір.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Крім того, 29 червня 2020 року, близько 03:20 год, ОСОБА_3 перебував на відкритій ділянці місцевості поблизу магазину «Лотос» по вул. Харківська, 1, в м. Суми, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , у якого на плечі висіла сумка з його особистими речами, та який підійшов до ОСОБА_3 з метою повернути майно ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел на вчинення нападу, спрямованого на заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя і здоров`я.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_6 , поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому, а також шкоди його здоров`ю, та бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 наніс декілька ударів кулаками в область обличчя ОСОБА_6 , який, втративши рівновагу, впав на землю.

Після цього ОСОБА_3 наніс ще один удар кулаком в обличчя потерпілому, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, носової перетинки, лобних відростків верхньої щелепи, осумковану гематому правої білявушнової ділянки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №185 від 03 вересня 2020 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синці та садна голови, тулуба та кінцівок кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, та в подальшому ривком вирвав сумку з особистими речами ОСОБА_6 , а саме: водійським посвідченням НОМЕР_3 від 20 грудня 2013 року, службовим посвідченням № НОМЕР_4 , грошовими коштами в сумі 25 грн., гаманцем, карткою ПриватБанку № НОМЕР_5 , мобільним телефоном Xiaomi Redmi5 Black, IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , вартістю відповідно до товарознавчої експертизи №/19/119/11/1-1673е від 09 липня 2020 року 2281 грн., карткою замісником для видачі зброї; завдавши своїми діями матеріального збитку на суму 2306 грн.

Після чого ОСОБА_3 зник з місце скоєння злочину в напрямку вул. Харківська,5 в м. Суми, з викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив розбій, тобто напад з метою заволодіння майном ОСОБА_6 на загальну суму 2306 грн., поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України.

Крім того, у невстановлені досудовим розслідуванням день, час та місці, ОСОБА_3 знайшов предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням на лівому боці кожух-затвора «STALKER MOD 914-S 0714-002856» та маркуванням на правому боці кожух-затвора «Made by ATAK arms ltd».

Діючи з порушенням встановленого законом порядку придбання і зберігання вогнепальної зброї, не маючи передбаченого законом дозволу на такі дії, тобто діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, ОСОБА_3 взяв вказаний предмет та приніс до свого помешкання квартири АДРЕСА_2 , тим самим незаконного придбав та почав зберігати вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

08 липня 2020 року, близько 06:40 год., усвідомлюючи протиправність своїх дій щодо зберігання вогнепальної зброї, викинув пістолет з маркуванням на лівому боці кожух-затвора «STALKER MOD 914-S 0714-002856» та маркуванням на правому боці кожух-затвора «Made by ATAK arms ltd» з вікна балкону квартири АДРЕСА_2 .

Того ж дня, під час огляду місця події біля будинку №21 по вул. Реміснича в м. Суми було виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на пістолет з маркуванням на лівому боці кожух-затвора «STALKER MOD 914-S 0714-002856» та маркуванням на правому боці кожух-затвора «Made by ATAK arms ltd», який відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №19/119/6/5/1-179е від 14 серпня 2020 року є вогнепальною зброєю, який виготовлений з сигнального пістолета «STALKER» моделі 317-S калібру 9 mm P.A.K. № НОМЕР_8 , шляхом видалення заглушки з каналу ствола та заглушення газовідвідного отвору ствола саморобним способом.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

13 жовтня 2020 року до початку судового розгляду вказаного кримінального провадження між прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 якій, на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, відшкодував завдані збитки потерпілій стороні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні; сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначенні ОСОБА_3 остаточного покарання за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1, 263 ч.1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановленні ст.476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1, 263 ч.1 КК України, повідомив у своїх показаннях всі обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті, вказав, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, описані в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному - щиро розкаявся. Заподіяна шкода в повному обсязі була відшкодована потерпілим, ОСОБА_6 отримав 25 000 грн., ОСОБА_7 був повернутий телефон та 7 000 грн., відшкодовано понесені витрати на лікування потерпілого в розмірі 5 398,10 грн. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку, згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст.476 КПК України. При цьому взяті на себе зобов`язання по угоді ним фактично виконані, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, за його ініціативою. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст.470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, потерпілі надали письмову згоду на укладення угоди, у зв`язку з чим просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому підозрюваним вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували проти затвердження даної угоди, підтвердивши добровільність своєї позиції та зазначили, що майнових претензій до обвинуваченого вони не мають у зв`язку з поверненням викраденого телефону та відшкодуванням заподіяної моральної та матеріальної шкоди.

Представник цивільного позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила, що обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодовані КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 5 398,05 грн., не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , а його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); за ч.1 ст.263 КК України як придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. .

В силу положення ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 13 жовтня 2020 року між прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим в зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Під час досудового розслідування обвинуваченим скарги не подавались.

Крім того, судом з`ясовано, що потерпілі розуміють наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, надавши письмові згоди на її укладення та не заперечували проти її затвердження. Їхня позиція є добровільною.

Умови даної угоди відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Узгоджена сторонами міра покарання ОСОБА_3 відповідає загальним засадам призначення покарання, вимогам ст.ст.65, 69 КК України. При цьому, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, до яких суд відносить щире каяття, відшкодування завданих збитків, та, крім цього, враховуючи дані про особу винного, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, не перебуває на диспансерних обліках, відсутність обставин, які обтяжують покарання, що, в свою чергу, підтверджує істотне зниження ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, зважаючи на думку сторін, суд вважає за можливе, застосувавши ст.69 КК України, призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначити до відбуття 2 роки позбавлення волі.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_3 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 жовтня 2020 року, зважаючи на призначений вид покарання та особу обвинуваченого, слід вважати продовженим до набрання вказаним вироком суду законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_3 з часу його затримання, а саме з 09 липня 2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.

В зв`язку з відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_3 витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 5 398,05 грн., в задоволенні цивільного позову КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» необхідно відмовити.

В порядку ч.4 ст.174 КПК України підлягає вирішенню питання про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст. ст. 374,474,475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 жовтня 2020 року між прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2020 року за № 0002104.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1, 263 ч.1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

за ч.1 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 09 липня 2020 року, тобто з моменту його фактичного затримання, зарахувавши йому на підставі ч.5 ст.72 КК України строк тримання під вартою з 09 липня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити в силі застосований обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В задоволенні цивільного позову Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 в розмірі 5 398,05 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової балістичної експертизи в сумі 2451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одна) гривня 75 копійок, за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 35 коп.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчих суддів Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2020 року (справа № 592/7788/20, провадження №1-кс/592/4074/20), від 28 липня 2020 року (справа №592/8726/20, провадження №1-кс/592/4530/20).

Речові докази, а саме: мобільний телефон Xiaomi Redmi5 Black, IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , сумку чорного кольору, зв`язку ключів - повернути потерпілому ОСОБА_6 ; джинсові шорти синього кольору та футболку зі слідами бурого кольору, майку чорного кольору та шорти чорного кольору, що зберігаються в камері схову речових доказів Сумського ВП ГУНП України в Сумській області, - знищити.

Відповідно до ст.532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч.3 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1