КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 26 серпня 2020 року, апеляційні скарги з доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2014 р.н., непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого (зі слів),

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19 червня 2020 року, в межах строку досудового розслідування, з одночасним визначенням застави в розмірі 5 000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 10 510 000 (десять мільйонів п`ятсот десять тисяч) гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, вчиненими організованою групою, предметом яких були особливо небезпечні наркотичні засоби, психотропні речовини та наркотичні засоби в особливо великих розмірах, а також у незаконному придбанні та зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненими організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
На ухвалу слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати її, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування та обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичних обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що підозра, пред`явлена ОСОБА_6 є необґрунтованою, а ризики, які вказані у клопотання слідчого, - відсутні.
Звертає увагу апелянт на те, що ОСОБА_6 фактично відносно себе не отримав підозру, оскільки йому вручено повідомлення про підозру на іншого громадянина, а саме ОСОБА_11 , що прямо суперечить імперативній нормі визначеній в п. 2 ч. 1 ст. 277 КПК України.
Окрім того, посилається на характеризуючи дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий , має двох малолітніх дітей, батьків, дідусів, бабусь, позитивно характеризується.
На думку захисника, визначена сума застави підозрюваному є не помірною та не для близьких родичів підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки в них відсутності будь-які майнові статки.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного які підтримали апеляційні скарги і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг з доповненнями, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 07 червня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000605 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.

21 квітня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 3 ст. 313 КК України.
22 квітня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, вчиненими організованою групою, предметом яких були особливо небезпечні наркотичні засоби, психотропні речовини та наркотичні засоби в особливо великих розмірах, а також у незаконному придбанні та зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненими організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.

23 квітня 2020 року старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України,перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та дорівнює 50 000 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19 червня 2020 року, в межах строку досудового розслідування, з одночасним визначенням застави в розмірі 5 000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 10 510 000 (десять мільйонів п`ятсот десять тисяч) гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому, заслухано думку сторони обвинувачення та сторони захисту, допитано підозрюваного, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, дані про особу підозрюваного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (п. 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», заява № 37466/04).
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегією суддів вважає, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами, які підтверджують, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 перебуваючи на волі, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту (п. 28 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України», заява № 37789/05).

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Доводи захисника про те, що у підозрі не вірно зазначено ім`я підозрюваного, ОСОБА_12 замість ОСОБА_13 , відтак вважає, що підозру йому не вручено, не заслуговують на увагу, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК України, які тягнуть скасування судового рішення.

Окрім того, як пояснив прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції, в тесті повідомленої підозри допущено технічну помилку, і слідчим винесено постанову про виправлення описки.

Що стосується доводів захисника з приводу відсутності ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ст. 177 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 , їх тяжкість та покарання що йому загрожує.
Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимостей, має двох малолітніх дітей, батьків, дідусів, бабусь, позитивно характеризується, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вказаним вимогам, а тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, слідчий суддя на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 5 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 510 000 грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно з ухвалою, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_6 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним утримання особи під вартою ( ОСОБА_14 проти Польщі п. 66).

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19 червня 2020 року, в межах строку досудового розслідування, з одночасним визначенням застави в розмірі 5 000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 10 510 000 (десять мільйонів п`ятсот десять тисяч) гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційні скарги з доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2508/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15
Категорія ст.183 КПК Доповідач: ОСОБА_1