БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.11.2020
Єдиний унікальний номер 497/1139/2020
Провадження № 1-кп/497/93/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.11.2020 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000004 від 04.07.2020 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, росіянина за національністю, з середньою технічною освітою, не працюючого, перебуваючого в цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого органом 5145 від 06.08.2019 року, в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,
який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2020 року приблизно о 15:30 годині ОСОБА_5 знаходячись по АДРЕСА_2 , у присутності малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на побутовому ґрунті вступив у сварку з сусідом ОСОБА_7 .

Піж час вказаної сварки ОСОБА_5 діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з мотивів особистих неприязних відносин до останнього, що виникли раптово, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків в результаті своїх дій, стоячи перед ОСОБА_7 , наніс йому один удар правою рукою по обличчю в ділянку лівої гілки нижньої щелепи, в результаті чого ОСОБА_7 впав на землю та знепритомнів.

В результаті зазначеного удару, ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді: закритого перелому лівої гілки нижньої щелепи ділянці вирізки без зміщення та синця на обличчі в ділянці лівої гілки нижньої щелепи, які спричинили тривалий розлад здоров`ю терміном понад три тижні і за цією ознакою, у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином по твердженню органу досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Вину свою у вчиненні вище викладених дій обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю, та суду підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Пояснив, що дійсно 03.07.2020 року біля 15:30 години він підійшов до домоволодіння потерпілого погукав господаря ОСОБА_7 , та коли той вийшов попросив, щоб прибрали свого коня з його городу, та відразу ж розвернувшись направився до дому. Однак ОСОБА_7 пішов слід за ним, намагаючись щось з`ясовувати, та між ними виник інцидент під час якого він, ОСОБА_5 внутрішньою стороною лодоні правої руки вдарив ОСОБА_7 по обличчю, в наслідок чого ОСОБА_7 впав на землю на спину, та втратив свідомість, а він ОСОБА_10 розвернувшись пішов до дому так як почали збігатися люди.

Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Зазначив, що щиро кається, вину повністю визнає, вибачається перед потерпілим, відповідні висновки для себе зробив, запевнив суд, що більше не допустить жодних правопорушень. Позовні вимоги визнав частково, згоден відшкодувати потерпілому повністю матеріальну шкоду, в частині відшкодування моральної шкоди не визнав, та заперечував.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується:

Заявою ОСОБА_11 від 03.07.2020 року про те, що біля 15:30 години 03.07.2020 року в с. Виноградне Болградського району, Одеської області її чоловіку ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження (а.с.89).

За даним фактом 03.07.2020 року були внесені відомості в ЄРДР за № 0000004 та розпочато досудове слідство за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 125 КК України (а.с.87).

Постановою начальника сектора дізнання Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 04.07.2020 року ОСОБА_7 було визнано потерпілим (а.с.90).

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив про те, що 03 липня 2020 року він перебував вдома, та біля 15:30 години почув крик на який вийшов на вулицю. Біля воріт на лавці гралися діти, його менша донька ОСОБА_12 та сусідський хлопчик. На вулиці біля будинку був сусід ОСОБА_5 , який сварився нецензурною лайкою, та на перший погляд здавалося, що він свариться на дітей. ОСОБА_5 вимагав прибрати коня з його городу, на що він, потерпілий попросив старшу доньку піти подивитися, що там трапилося на городі. При цьому ОСОБА_5 висказав йому слова погрози, що «Він нам ще покаже», та розвернувшись направився йти по вулиці в сторону провулку. Він, ОСОБА_7 просив зупинитися ОСОБА_5 та пояснити щодо своїх погроз, та схватив його за руку, щоб зупинити. Однак, ОСОБА_5 розвернувшись вдарив його кулаком правої руки по нижній щелепі обличчя. Удар був на стільки сильним, що він впав та втратив свідомість. Отямився лише в лікарні, та нічого не пам`ятав.

Просив призначити обвинуваченому строге покарання, позбавивши волі.

Згідно висновку експерта № 42 від 13.07.2020 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: закритий перелом лівої гілки нижньої щелепи. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердого тупого предмету, групові і індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразились, вони могли утворитися при нанесенні удару кулаком, кастетом. Враховуючи наявність «свіжого» перелому, дані тілесні ушкодження за терміном давності могли утворитися 03.07.2020 року незадовго до госпіталізації ОСОБА_7 у Болградську ЦРЛ 03 липня 2020 року о 18:17 годині.

Дані тілесні ушкодження спричиняють тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні (більш як 21 день) і за цією ознакою, відповідно до п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 рік), в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.92-93).

Постановою начальника сектора дізнання Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 27.07.2020 року змінено кваліфікацію складу злочину у кримінальному провадженні № 0000004 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 122 КК України (а.с.94).

Постановою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури від 27.07.2020 року визначено підслідність кримінального провадження № 0000004 від 04.07.2020 року за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України за слідчим відділом Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, у зв`язку з чим передано для здійснення досудового розслідування у формі слідства в зв`язку з чим розпочато досудове слідство вже за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 122 КК України (а.с.95-96).

Відповідні зміни внесено до витягу з ЄРДР (а.с.97).

29.07.2020 року слідчим за участю потерпілого ОСОБА_7 у присутності понятих проведено слідчий експеримент, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив про обставини вчиненого злочину відносно нього злочину, та яким саме чином ОСОБА_5 наніс йому удар по нижній щелепі(а.с.98-100).
04.08.2020 року слідчим за участю підозрюваного ОСОБА_5 у присутності понятих проведено слідчий експеримент, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомив про обставини вчиненого ним злочину, а саме яким чином він наніс удар ОСОБА_7 (а.с.103-104, 105-106).
Пояснення з приводу вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 , отриманні як від потерпілого так і обвинуваченого під час вказаних слідчих експериментів повністю співвідносяться між собою, та свідчать про правдивість показів кожного з них.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_7 , та 03.07.2020 року перебували в дома. Вона чула якийсь крик на вулиці, коли саме вийшов чоловік на вулицю вона не бачила, так як була зайнята домашніми справами.

Через якийсь проміжок часу вона почула крик меншої доньки ОСОБА_12 , та вибігла у двір, донька сильно плакала та кричала, що сусід зять ОСОБА_13 вбив батька. Вибігши на вулицю вона побачила як біля провулку в метрах 10 від неї на землі лежав її чоловік на спині, а ОСОБА_14 наносив йому ногами удари по тілу, на що вона почала кричати, а ОСОБА_5 розвернувшись пішов до дому. На її крик почали виходити люди, та викликали швидку, і зателефонували в поліцію. ОСОБА_15 принесла з магазину воду, яку лили на чоловіка, а вона робила масаж серця. Чоловік прийшов до тями вже в сільській амбулаторії, а потім на швидкій доставили до Болградської ЦРЛ. Три неділі вона з чоловіком була у лікарні, готувала йому їжу, все перетирала та кормила через трубочку, так як щелепа була зламана, йому поставили шину, і він не міг їсти. Вона дуже злякалася і за чоловіка, і за меншу доньку, на очах якої все це відбувалося. Перенесла сильні душевні хвилювання. Уся домашня робота по господарству лягла на плечі старшої доньки, та змушені були наймати чоловіка поратися по господарству. Сім`я в зв`язку з цим зазнала сильних затрат. У подальшому у чоловіка загострився панкреатит, та ще й переніс хірургічне втручання у лікарні в м.Одеса. Потерпілий не намагався навіть протягом усього цього часу відшкодувати хоч якісь затрати.

Неповнолітній свідок ОСОБА_16 , яка була допита у присутності законного представника ОСОБА_11 суду пояснила, що вона 03.07.2020 року в день гралася з сусідським хлопчиком на вулиці біля дому. Потім прийшов сусід ОСОБА_5 та став сваритися на них, на дітей нецензурною лайкою. Коли вийшов батько вони про щось порозмовляли, та потім відійшли в сторону в бік провулку, де ОСОБА_5 вдарив батька рукою по обличчю, від чого батько впав на землю, і не рухався, а ОСОБА_5 продовжував бити його ногами по тілу. Вона дуже злякалася та покликала мати. Їй здалося, що батько помер, але потім його забрали в лікарню, куди поїхала і мати. В лікарні вони були досить тривалий час, а вона з старшою сестрою та бабусею були вдома. Після цієї події вона боялася виходити на вулицю, залишатися вдома одна, ці страхи її супроводжували її і в ночі, боялася спати, так як бачила погані сни.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що 03.07.2020 року вдень вона приїхала на машині на вулицю Шкільна в с.Оріхівка де проживає сім`я ОСОБА_17 . Вийшовши з машини почула крик і плач дітей, нікого з дорослих поряд не було. Потім на вулицю вибігла ОСОБА_18 та стала кричати і звати на допомогу, і лише підійшовши ближче вона побачила, що на землі лежав ОСОБА_7 і був непритомний. Вона швиденько пішла в магазин поряд та принесла воду, якою поливали ОСОБА_7 намагаючись привести його до свідомості. Зібралося досить багато людей, викликали швидку, тому вона поїхала у своїх справах. Хто спричинив побиття ОСОБА_7 вона не бачила, але згодом їй стало відомо, що ушкодження наніс ОСОБА_5 .

Досліджені судом докази ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися та визнанні допустимими і належними, клопотань щодо визнання доказів недопустимими заявлено не було.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність наведених доказів, суд вважає доведеним обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, з урахуванням визнавальних показів обвинуваченого, досліджених доказів, та відсутність заперечень з боку сторін кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.122 ч.1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується опосередковано (а.с.110), на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.111-112), а ні інвалідом, а ні пенсіонером не являється, постійного місця роботи не має (а.с.113), міцність соціальних зв`язків, зі слів проживає спільно зі співмешканкою, в силу вимог ст.89 КК України, такого який не має судимості (а.с.108-109).

При цьому суд розцінює критично висловлення обвинуваченого стосовно щирого каяття, оскільки ним жодних дій з цього приводу не вчинено, а лише під час судового розгляду на запитання суду здійснив словесне вибачення перед потерпілим, що свідчить лише про формальний характер такого каяття.

Суд приймає до уваги висновок викладений в постанові ККС Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, яким він роз`яснив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Верховний Суд в постанові від 18 вересня 2019 року по справі №166/1065/18 зазначив, що суд має розрізняти та не ототожнювати щире каяття з фактичним визнанням вини особою, яка вчинила злочин.

Так, ВС суд зазначив, що «Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак у матеріалах кримінальної справи стосовно Особи 1 відсутні дані на підтвердження того, що засуджений поряд із відсутністю цивільного позову намагався будь-яким чином допомогти потерпілій оговтатися від пережитого, компенсував їй перенесені страждання чи полегшив душевний біль».

В даному кримінальному провадженню судом не встановлено, та обвинуваченим і його захисником не надано жодних належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження щирого каяття.

Втім, суд звернув увагу на ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого ним злочину та його поведінку після скоєння злочину, який навіть не намагався надати допомогу потерпілому, який втратив свідомість і був непритомний після його удару, не викликав швидкої допомоги, а просто розвернувшись пішов до дому. У подальшому за період досудового розслідування та розгляду справи судом, жодним чином не поцікавився станом здоров`я потерпілого, не виявив бажання хоч якимось чином надати допомогу, якщо не матеріально, то хоча б власною працею, тобто допомогти сім`ї потерпілого поки він перебував в лікарні.

Більш того, в судових дебатах обвинувачений ОСОБА_5 взагалі намагався перекласти вину на потерпілого, стверджуючи, що потерпілий його спровокував до таких дій.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України - відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому в силу ст. 67 КК України є вчинення кримінального злочину у присутності малолітньої дитини.

Згідно досудової доповіді Болградського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 25.09.2020 року вбачається, що обвинувачений оцінюється як правопорушник з середнім рівнем ймовірності вчинення повторних кримінальних злочинів. Обвинувачений раніше судимий у 2000 році за ст.ст. 81 ч.4, 81 ч.3, 42, 43 КК України, однак судимість погашена. Обвинувачений перебуває в незареєстрованому шлюбі, за місцем проживання характеризується задовільно, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, ймовірність вчинення повторного правопорушення також середня.

Орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства. (а.с.71-76).

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції від суспільства, оскільки в силу ст.89 КК України він є таким, що не має судимості, вину визнав, а тому необхідно призначити йому покарання з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, оцінюючи усі обставини справи та особу обвинувачуваного.

Речові докази в цьому кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 05.08.2020 року клопотання старшого слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 було задоволено, та на стадії досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком дії до 28.09.2020 року (а.с.9).

На стадії судового розгляду ухвалою від 18.09.2020 року ОСОБА_5 також було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком дії до 16.11.2020 року (а.с.35-36).

Наразі, строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 закінчився, і прокурор не просив застосувати запобіжний захід до обвинуваченого на період апеляційного оскарження.

Щодо цивільного позову.
Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 9460 гривень, та в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000.00 гривень на користь ОСОБА_7 , та 10 000 гривень на користь ОСОБА_9 задовольнити частково.
Обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги визнав частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9460 гривень визнав повністю. В частині відшкодування моральної шкоди спочатку визнав частково, на суму 15 000.00 гривень, а в судових дебатах висказав позицію, щодо невизнання взагалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На підставі ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок … суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З огляду на викладене, суд виходить з обсягу пред`явленого обвинувачення та доведеності вини обвинуваченого.

Також суд приймає до уваги положення ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України, якими визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає позовні вимоги дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Таким чином, з огляду на цілковите визнання обвинуваченим позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, та підтвердження документально понесених матеріальних затрат (а.с.47-63), суд вважає за необхідне їх задовольнити, та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 9 460.00 гривень (а.с.45, 47-63).

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року із послідуючими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя. Суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен врахувати стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Внаслідок одержаних умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, потерпілий ОСОБА_7 переніс, як фізичну біль, так і психологічні страждання в зв`язку з тимчасовою втратою здоров`я, звичного нормального способу життя, як слідує зі слів потерпілого він зазнав незручностей при спілкування з друзями, родичами, односельчанами, був змушений перед усіма пояснювати обставини цієї події, та знову переносити хвилювання. Внаслідок незручностей при харчуванні (їжу вживав в перетертому вигляді через трубочку), що спричинило загострення інші його хвороби, та як наслідок призвело до хірургічного втручання.

Тому, враховуючи конкретні обставини цього кримінального провадження, характер та глибину моральних страждань потерпілого ОСОБА_7 , їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок отриманих середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити частково, та з урахуванням вимог розумності і справедливості розмір відшкодування моральної шкоди визначити у розмірі 25 000.00 гривень, при цьому суд виходить з наступних критеріїв: тягаря скоєного, об`єму душевних страждань, понесених потерпілим і вважає, що дана сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципам розумності та справедливої сатисфакції, закріплених у ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також сталій практиці Європейського Суду з прав людини.

В частині відшкодування моральної шкоди на користь неповнолітньої дитини потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_9 відмовити з огляду на недоведеність спричинення останній моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.128, 129, 369 ч.1, 373 ч.2-3, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 ч.1 п.п.1, 2, ч.3 п.2 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_19 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка Тарутинського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданого органом 5145 від 06.08.2019 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 09.02.1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 :

- матеріальну шкоду в розмірі 9 460.00 гривень,

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000.00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1