Номер провадження: 11-сс/813/2047/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному проваджені №0004828 від 04.09.2019 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 30.12.2020 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, перебуває у цивільному шлюбі, водій механік за контрактом військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0004828 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 підозрюється у тому, що 03.09.2019 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_11 зі своєю дружиною ОСОБА_12 перебували біля будинку АДРЕСА_2 де у них на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з мешканцями вказаного будинку ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , який за результатами з`ясування стосунків в подальшому переріс у бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .
Під час вказаної бійки у ОСОБА_9 на ґрунті виниклих неприязних відносин виник намір на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Діючи з вказаною метою ОСОБА_9 наніс декілька ударів кулаками в обличчя ОСОБА_11 від яких він впав на землю. Продовжуючи свої дії з вказаною метою, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, ОСОБА_9 наніс потерпілому ще три удари правою ногою по голові ОСОБА_11 який лежав на землі, а в подальшому під час бійки ОСОБА_9 підняв з землі шматок цегли та наніс ним один удар в обличчя потерпілому ОСОБА_11 , розуміючи, що вказаними діями буде завдано значної шкоди здоров`ю потерпілого.
В результаті вказаних навмисних дій ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: черепно-лицева травма в вигляді перелому кісток основи черепу (комірки та продірявлена пластинка решітчастої кісті) та лицевого черепу (перелом нижньої та внутрішньої стінок лівої очниці); гематома повік лівого ока, крововилив під сполучну оболонку лівого ока, посттравматичний набряк сітківки і відшарування нейроепітелію сітківки лівого ока; синці голови, які згідно п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
04.09.2019року відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.121 КК Українивнесені до ЄРДР за №0004828.
31.08.2020 року відносно ОСОБА_9 складено письмове повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України.

10.09.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 року задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання ОСОБА_9 .

11.12.2020 року ОСОБА_9 затримано, на підставі ухвали слідчого судді від 12.10.2020 року.

11.12.2020 року ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2020 року задоволено клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до останнього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 30.12.2020 року, тобто в межах досудового розслідування.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту. Захисник посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали вказує, що обраний відносно підозрюваного запобіжний захід є занадто суворим з огляду на обставини злочину, особу підозрюваного та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Захисник зазначає, що підозрюваний раніше не судимий, має родину та постійне місце роботи є військовослужбовцем ЗС України за контрактом, не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування або перешкоджати досудовому слідству в інший спосіб, а тому до нього можна застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту в певний час доби.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора та слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України (далі КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК , підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
На думку апеляційного суду під час розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя не в повній мірі врахував зазначені вимоги закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого з урахуванням положень ч.2 ст.183 КПК може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК.
Оскаржуване рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявністю ризиків: можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків або перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, крім того слідчий суддя послався на те, що останнього було оголошено у розшук.
Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри.

Що стосується доводів захисника про необґрунтованість ухвали слідчого судді щодо обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, то вони заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно не підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши сторони кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного є занадто суворим, з огляду на таке.
Так, мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності; можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни та викривлення їх показів.
Однак, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не в повній мірі врахував наступних обставин справи: підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання на території м. Одеси, перебуває в цивільному шлюбі та має на малолітню дитину, останній є військовослужбовцем ЗС України за контрактом, згідно наказу командира № 83-РС ВЧ НОМЕР_1 від 17.07.2020 року (а.с. 99), за місцем постійного проживання характеризується позитивно (а.с. 98).
Вказані обставини дають підстави стверджувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду та перешкоджання встановлення обставин в даному кримінальному провадженні є мінімізованим.
При цьому, доводи прокурора про те, що ОСОБА_9 не з`являвся до слідчого, є непереконливими, оскільки матеріали справи не містять постанови про оголошення у розшук підозрюваного, а копія чеку ПАТ «Укрпошта» не містить підтверджень, що повістки про виклик до слідчого були направлені підозрюваному, оскільки даний чек містить тільки прізвище адресата, але перелік документів, які направлялись на адресу підозрюваного, не долучено.
Крім того, доводи прокурора про існування ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_9 , апеляційний суд визнає декларативними, оскільки підозрюваний був затриманий 11.12.2020 року, 12.12.2020 року був доставлений до суду, але того ж дня був звільнений з-під варти, оскільки слідчий суддя оголосив перерву до даній справі, а 14.12.2020 року підозрюваний з`явився в суд добровільно для розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Щодо ризику впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд зазначає, що відомості до ЄРДР були внесені 04.09.2019 року та майже протягом року жодних слідчих дій проведено не було, потерпілий був допитаний 04.09.2019 року та 24.08.2020 року, допит свідка був здійснений 26.09.2019 року, але прокурором та слідчим не надано суду доказів, що за вказаний період часу підозрюваний вчинив будь-які дії, направлені на вплив на потерпілого та свідка.
За наведених обставин апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням особи підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, проживає в м. Одесі, є військовослужбовцем ЗС України, та органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу, який в даному випадку є занадто суворим та може потягти за собою невідворотні та шкідливі наслідки для близьких йому осіб дружини та малолітньої дитини, які знаходяться на його утриманні.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено.
Оскільки матеріали кримінального провадження містять докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, апеляційний суд вважає необхідним обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених у ст.41 Конституції України.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, на думку апеляційного суду, буде цілком співмірним інкримінованому підозрюваному злочину та його особі, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також забезпечить останньому реалізацію права на працю, що також буде сприяти відшкодуванню ним шкоди, спричиненої злочином, у разі визнання його винним.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та із застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_9 , у кримінальному проваджені №0004828 від 04.09.2019 року за ч.1 ст.121 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 у кримінальному проваджені №0004828 від 04.09.2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному проваджені №0004828 від 04.09.2019 року, запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у виді нічного домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у виді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 18.12.2020 року та закінчується 30.12.2020 року включно.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», слідчому, прокурору до відома, та начальнику Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4