Справа № 461/6010/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1144/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2020 року про продовження строків тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

на розгляді у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001117 від 13 березня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

11 вересня 2020 року прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 на 60 днів.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 . Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» до 09.11.2020 року включно.

Своє рішення суд мотивує тим, що з урахуванням особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 КПК України ризикам переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Крім цього, суд першої інстанції вказав, що не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та прийшов до висновку, що застосування такого слід продовжити.
Не погоджуючись з даною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту.

Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що дана ухвала судді є незаконною та такою, що не відповідає принципам законності і справедливості, а тому підлягає скасуванню. Апелянт звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу та клопотання про продовження останнього. Також, зазначені в ухвалі суду характеризуючи дані особи не відповідають дійсності, так як обвинувачений має постійне місце проживання, на утриманні в нього перебуває мати пенсійного віку, а також останній має дохід, так як працює на будівництві. Крім цього, захисник вважає, що запобіжний захід є занадто суворим у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, утримує маму пенсійного віку, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 не є проти життя та здоров`я, не ухилявся від явки за викликом, ні на досудовому розслідуванні, ні в суді, окрім випадків коли не був належним чином повідомлений. Більше того, на досудовому розслідуванні йому не був обраний запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначенням застави обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому ОСОБА_8 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід, зокрема особисте зобов`язання або нічний домашній арешт не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо визначення розміру застави, то згідно із ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів визнає необґрунтованими апеляційні доводи сторони захисту про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки, продовжений ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у повній мірі відповідає вимогам закону, а застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі і цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти наявним у справі процесуальним ризикам.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Покликання апелянта про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні в нього перебуває мати пенсійного віку, а також останній має дохід, так як працює на будівництві є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак такі не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2020 року про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4