В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2020 року до ЄРДР за №0002527 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, з середньою освітою, працюючого не офіційно на ринку продавцем, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , на ґрунті особистої неприязні до власників ресторану Арагац», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вступив у попередню змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, щодо вчинення підпалу будівлі ресторану «Арагац», на яку останній надав свою добровільну згоду.

На виконання свого злочинного умислу, 08.04.2020 приблизно о 07 год. 00 хв., ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи на меті умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, прийшли за адресою розташування ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 »: АДРЕСА_3 , та наблизились до нього до бічної сторони, яка розташована ближче до Дарницького вагоноремонтного заводу, а саме до паркану ресторану, виготовленого з металевої сітки.

Далі, діючи за заздалегідь розподілених ролей, відповідно до яких особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на виконання вказівки ОСОБА_3 , цього ж дня о 07 год. 12 хв., підійшов до вказаного вище паркану, маючи при собі заздалегідь підготовлені щонайменше шість пластикових та скляних пляшок часткового наповнених бензином, в горловину яких заздалегідь було поміщено фрагмент тканини, просякнутої бензином, запалив запальничкою фрагмент тканини та перекинув через паркан ресторану, пляшку з бензином та запаленою тканиною, яка впала на альтанку ресторану і внаслідок чого альтанка ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 » загорілася.

В свою чергу ОСОБА_3 в цей час спостерігав за навколишньою обстановкою, з метою недопущення затримання сторонніми особами, особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Внаслідок потрапляння бензину на рукавиці, у які була вдягнута особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, останні загорілись на його руках, ОСОБА_3 взяв ще три заздалегідь заготовлені пляшки з бензином та по черзі підпалив їх таким же способом, як і особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та кинув через паркан в альтанку ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Після цього, ОСОБА_3 перекинув поліетиленовий пакет білого кольору, з іншими пляшками, через паркан в бік альтанки ресторану та разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишив місце вчинення злочину.

ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виконавши всі дії, які вони вважали необхідними для доведення злочину до кінця, не змогли довести свій злочинний умисел до кінця, а саме умисно знищити чуже майно - нежитлове приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за пресою: АДРЕСА_3 , площею 487,7 кв.м., вартістю 2918772,00 грн., яке належить потерпілому ОСОБА_9 , шляхом підпалу, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки пожежу було самостійно локалізовано працівниками вказаного ресторану.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно майнової шкоди на загальну суму 112 345,88 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 08.04.2020 приблизно о 07 год. 00 хв. він разом з іншою особою, що наглядно йому знайомий, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з власниками ресторану, підійшли до паркану ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з метою здійснити підпал вказаного ресторану по АДРЕСА_3 . При них було близько шести пластикових та скляних пляшок часткового наповнених бензином, в горловину яких заздалегідь було поміщено тканину, просякнуту бензином. Одну пляшку інша особа підпалив запальничкою та перекинув через паркан ресторану, пляшка впала на альтанку ресторану і внаслідок чого альтанка ресторану «Арагац» загорілася. Бензин з пляшки потрапив на рукавички його знайомого та загорілись. Він також взяв три пляшки часткового наповнених бензином, в горловину яких заздалегідь було поміщено тканину, просякнуту бензином, підпаливши їх по черзі та кинув їх також через паркан в альтанку ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Після цього він взяв білий поліетиленовий пакет з такими ж пляшками, які не підпалювали та також перекинув через паркан в бік альтанки, після чого вони звідти пішли. Заявлений потерпілим цивільний позов визнає в повному обсязі. Щиро покаявся у вчиненому та зрозумів всю тяжкість наслідків що настали та могли б настати.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів та судових витрат, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, а саме закінченому замаху на умисне знищення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом підпалу, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, повідомив, що працює не офіційно на ринку продавцем, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, спосіб життя, позицію сторони обвинувачення та потерпілих, в особі їх представника, щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 194 КК України у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин.

Також суд враховує, що даний злочин вчинено 08.04.2020 року, тобто до постановлення вироку Деснянським районним судом м. Києва від 23 вересня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України. При призначенні покарання суд вважає необхідним застосувати ч.ч. 1. 4 ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Також суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні представник цивільного позивача пояснив суду, що матеріальна шкода складається із вартості пошкодженого і знищеного майна, що належить власнику ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_9 , на загальну суму 112 345,88 грн., а моральна шкода полягає у тому, що протиправна поведінка обвинуваченого порушила звичайний уклад позивача, призвела до необхідності призупинити роботу ресторану, вжиття заходів для ремонту і відновлення пошкодженого майна. Крім того, безпосередньо під час гасіння пожежі позивач переніс сильний психологічний стрес, адже протиправні дії відповідача могли призвести до загибелі людей і значних матеріальних збитків.

Так, матеріальна шкода становить 112 345,88 грн., а моральна шкода становить 200 000 гривень.

В судовому засіданні цивільний відповідач/обвинувачений вказав, що заявлений позов визнає в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частина 2 статті 1166 ЦК України встановлює, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В той же час, згідно абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства».

У даному випадку судом, справу, згідно ст. 337 КПК України, розглянуто у межах висунутого/пред`явленого обвинувачення та визнано доведеним, що цивільний відповідач пошкодив та знищив майно, що належить ОСОБА_9 на загальну суму 112 345,88 грн.

Слід звернути увагу, що злочини проти власності є однією з найпоширеніших груп злочинних діянь, які посягають на одне з найцінніших соціальних благ право власності.

Власність це суспільні відносини, пов`язані з присвоєнням особою засобів і продуктів виробництва.

Право власності це право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Право власності включає в себе право особи володіти, користуватися та розпоряджатися річчю чи майном, що належить цій особі.

Право власності захищається Конституцією України. В ст.41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним.

Також право власності захищається Кримінальним кодексом України. Адже, відповідно до КК України, протиправне позбавлення особи права на власність карається законом. За вчинення злочину проти власності особа, яка його вчинила, притягується до кримінальної відповідальності.

Предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи. До такого майна слід віднести: рухомі та нерухомі речі, грошові кошти, цінні папери та ін., а також право на майно та дії майнового характеру, електрична та теплова енергія.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді.

Ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з цивільного відповідача/обвинуваченого на користь цивільного позивача/потерпілого суми матеріальних збитків у розмірі 112 345,88 грн.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди, суд, у відповідності до вимог ст. 23 ЦПК України, враховує вид характеру правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини обвинуваченого.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з послідуючими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування такої шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.

Тож визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_9 , який безпосередньо під час гасіння пожежі переніс сильний психологічний стрес, адже протиправні дії відповідача могли призвести до загибелі людей і значних матеріальних збитків.

Також суд при визначенні розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди враховує вимоги розумності і справедливості та позицію відповідача/обвинуваченого, що не оспорював позовні вимоги в заявленому розмірі, а тому вважає, що цивільний позов в частині моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень, з урахуванням моральних страждань які переніс потерпілий внаслідок вчинення щодо його майна протиправних дій.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду від 09.07.2020 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Сяомі Редмі 4А», ІМЕН: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з СІМ-карткою НОМЕР_3 шляхом заборони користування ним, який суд керуючись ч. 4 ст. 174 КПК України вважає за необхідне скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.ч. 1,4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів) шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року більш суворим за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди - 112 345 (сто дванадцять тисяч триста сорок п`ять) гривень 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати понесенні на залучення експерта на досудовому розслідуванні за проведення експертиз в сумі 14529 (чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 92 коп. (висновок експерта №10-1780 від 27.08.2020) та 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 коп. (висновок експерта №11-1/444 від 17.08.2020).

Речові докази у кримінальному проваджені:

- кобуру чорного кольору, виготовлену з тканини, з металевим кріпленням, мобільний телефон чорного кольору «Сяомі» ІМЕН 1766498, ІМЕІ2 НОМЕР_4 , з СІМ-карткою НОМЕР_5 , має пошкодження екрану, з прозорим силіконовим бампером, каністра зеленого кольору, з маркуванням «20л», на дні якої виявлено залишки рідини з різким запахом бензину, джинси синього кольору, кепка чорного кольору, куртка чорного кольору, пристрій для відстрілу патронів з гумовими кулями ПМР-УОС к-р 9 № КІНТ-3738, з магазином до нього, та 9 патронами, спорядженими патронами з гумовими кулями, ключ від автомобіля марки «BMW» моделі «330XD», д.н.з. НОМЕР_6 , автомобіль марки «BMW» моделі «330XD», д.н.з. НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , передані під зберігальну розписку власнику ОСОБА_10 - залишити у володіння власника;

- спортивні штани синього кольору, з фірмовою емблемою «Найк», джинси сірого кольору, макосини чорного кольору (пара), одна пара взуття, схожа на черевики чорного кольору, виготовлені зі шкір замінника, три кепки (білого, сірого, синього кольору), рюкзак коричневого кольору, маску чорного з однієї сторони, синього з іншої кольорів, мобільний термінал чорного кольору НОМЕР_8 ІМЕІ2 НОМЕР_9 , з СІМ-карткою НОМЕР_10 , передані під зберігальну розписку власнику ОСОБА_11 - залишити у володіння власника;

- один порожній медичний шприц 2 мл., з залишками речовини бурого кольору, схожу на кров, яку було вилучено до спецпакету ЕХР 0206872, переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити;

- взуття чорно-білого кольору, з написом «Sport», куртка синього кольору з капюшоном з лейбою «CANADA», кепка чорного кольору, кепка чорного кольору з емблемою «Найк», куртка темно-синього кольору, з капюшоном, з внутрішньої сторони світло-сірого кольору, з внутрішньої сторони лейба червоного кольору, дві пари джинсів, синього та темно-синього кольорів, СІМ-картка «Київстар» НОМЕР_11 , СІМ-картка «лайфселл», картка пам`яті «MicroSD», 1ГБ, картка пам`яті «MicroSD», 8ГБ, картка пам`яті «MicroSD», 4 ГБ, картка пам`яті «MicroSD», 512 МБ, картка пам`яті «MicroSD», 2ГБ (дві шт.), телефон марки «Самсунг», з СІМ- карткою «ВФ Україна» НОМЕР_12 , ІМЕІ НОМЕР_13 , телефон марки «Нокія», з СІМ-карткою « НОМЕР_14 », ІМЕІ НОМЕР_15 , мобільний телефон «АСТРО», чорного кольору, ІМЕН НОМЕР_16 , ІМЕІ2 НОМЕР_17 , мобільний телефон «Нокія», червоного кольору, без наклейки з ІМЕІ, СІМ-картка «ВФ Україна» НОМЕР_18 , СІМ-картка «ВФ Україна» НОМЕР_19 , переданий на відповідальне зберігання власнику вилученого майна - ОСОБА_3 - залишити у володінні власника;

- мисливську рушницю «ИЖ-18 к-р НОМЕР_20 » (цівка, приклад, ствол), передані на відповідальне зберігання власнику вилученого майна - ОСОБА_12 - залишити у володінні власника;

- фрагмент пляшки з прозорого безбарвного скла з нашаруваннями речовини чорного кольору, два фрагмента дерев`яної палиці, до картонної коробки п`ять пляшок з залишками рідини жовтого кольору - вилучені до однієї картонної коробки, опечатаної експертами Київського НДЕКЦ; зразок букального епітелію ОСОБА_11 - спецпакет 5323142; зразок букального епітелію ОСОБА_13 - спецпакет НОМЕР_21 , Зразок букального епітелію ОСОБА_3 - спецпакет 5323144; пару будівельних рукавиць - спецпакет 0014992, передані до камери схову Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві на відповідальне зберігання - знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду від 09.07.2020 року на мобільний телефон марки «Сяомі Редмі 4А», ІМЕН: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з СІМ-карткою НОМЕР_3 та вказаний мобільний телефон, який переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілих та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя