Провадження №1-кс/760/5873/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням у формі процесуального керівництва - прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000798 від 04.02.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч.3 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді надійшло зазначене клопотання про накладення арешту на нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1899,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її використання та відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 53,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її використання та відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 45,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її використання та відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 494,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 332,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 28,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її використання та відчуження.
Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.
На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути справу без участі прокурора, оскільки його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна в судове засідання не викликався, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що в провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000798 від 04.02.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч.3 ст.190 КК України.
05.08.2020 року процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні на підставі ст. 217 КПК України, матеріали кримінального провадження №0000087 та №0000798 об`єднано в одне провадження та присвоєно номер останнього.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Київської місцевої прокуратури № 9 надійшла заява громадської організації «Спілка безпеки управління «Антикорупція» від 03.02.2020, згідно якої встановлено, що на корупційну скриньку вказаної організації надійшла інформація щодо використання невстановленими особами підроблених рішень судів, технічних паспортів на приміщення, за допомогою яких останні у невстановлений час незаконно заволоділи об`єктами нерухомості за адресами: проспект Відрадний, 46, гараж 226, АДРЕСА_7 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна 25.04.2016 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на об`єкт житлової нерухомості, а саме нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер 00) за ОСОБА_5 на підставі рішення Брянківського міського суду Луганської області № 2-2027 від 25.11.2010 року.
Крім того, під час подальшого проведення досудового розслідування встановлено, що на підставі рішення Брянківського міського суду Луганської області № 2-2027 від 25.11.2010 року також зареєстровано ряд об`єктів нерухомості.
Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна 25.04.2016 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на об`єкт житлової нерухомості за ОСОБА_5 , а саме:
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_8 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_10 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_11 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_10 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_12 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_13 (реєстраційний номер 00).
Під час досудового розслідування здійснено моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень та вищезазначеного судового рішення не встановлено.
12.03.2020 року процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні проведено тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до оригіналів документів вищевказаних реєстраційних справ.
Вивченням оригіналів реєстраційних справ встановлено, що підставою реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно являється рішення Брянківського міського суду Луганської області № 2-2027 від 25.11.2010 року.
Встановлено, що рішення Брянківського міського суду Луганської області № 2-2027 від 25.11.2010 року виносилось від імені судді Брянківського міського суду Луганської області ОСОБА_6 за позовом ОСОБА_5 до ПП «Промтехніка» щодо визнання договору позики від 01.06.2009 року дійсним.
Вивченням вищевказаного судового рішення встановлено, що на його підставі, крім вищевкзаних, зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомого майна: АДРЕСА_14 , АДРЕСА_1 .
Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна 25.04.2016 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на об`єкт житлової нерухомості за ОСОБА_5 , а саме:
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_15 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер 00);
- нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер 000).
За результатами розгляду справи, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені, за останнім визнано право власності на усі вищевказані об`єкти нежитлових споруд.
В подальшому, з метою підтвердження чи спростування факту підробки рішення Брянківського міського суду Луганської області № 2-2027 від 25.11.2010 року, місцевою прокуратурою скеровано постанову про проведення процесуальних дій на іншій території від 16.03.2020 року, виконання якої доручено співробітникам Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області.
У вищевказаній постанові, співробітникам Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області доручено проведення допиту з подальшим відібранням зразків підпису судді ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у місті Рубіжне Луганської області, щодо факту винесення рішення Брянківського міського суду Луганської області № 2-2027 від 25.11.2010 року.
14.04.2020 року до Київської місцевої прокуратури №9 надійшли матеріали виконання вищевказаного доручення, в яких зазначено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у м.Луганськ, та у зв`язку із карантинними заходами потрапити на територію України не має можливості.
27.07.2020 року за вхідним номером: №2053-20 до Київської місцевої прокуратури №9 надійшло електронне звернення від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому останній зазначає, що рішення Брянківського районного суду Луганської Області від 25.11.2010 року у справі №2-2027 останнім ніколи не виносилось, підпис, який містить вказаний документ підроблений. Після завершення карантинних заходів, та змоги виїхати із тимчасово окупованої території, ОСОБА_6 надасть органам слідства вільні зразки підпису.
Таким чином, вищевикладене свідчіть про підробку офіційного документу, а саме рішення Брянківського міського суду Луганської області № 2-2027 від 25.11.2010 року, на підставі якого зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на наступні об`єкти нерухомого майна: АДРЕСА_14 , АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
В ході досудового розслідування, 05.08.2020 постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №9 об`єкти нерухомого майна : АДРЕСА_14 , АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000798.
Крім того, відповідно ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набранням рішенням законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Також, одне з основних завдань яке покладається на органи досудового розслідування згідно вказаної статті це вжиття необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.
Відповідно до ч. 10,11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На підставі вищевикладеного, з метою належного зберігання речових доказів та уникнення ризиків щодо їх втрати, зміни, знищення чи перетворення зазначених об`єктів нерухомості, які є предметом даного злочину, а також в подальшому можуть стати об`єктами спеціальної конфіскації, прихожу до висновку про накладення арешту на вказане майно.
Разом з тим, не підлягає задоволенню клопотання в частині накладення арешту на вказане майно із забороною його розпорядження та/або користування, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи ту обставину, що слідчому судді не доведено, що незастосування такого обтяжливого способу арешту майна, як заборона розпорядження та користування, призведе до приховування пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, тому клопотання слідчого в цій частині не підлягає задоволенню.

На думку слідчого судді, накладення арешту із забороною відчуження, повною мірою забезпечить та відповідатиме меті арешту та принципам розумності та співрозмірності, та достатньою мірою гарантування досягнення дієвості такого заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1899,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її використання та відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 53,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її використання та відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 45,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її використання та відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 494,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 332,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її відчуження;
нежитлову споруду за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 28,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00) із забороною її використання та відчуження.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1