Дата документу 07.08.2020 Справа № 331/1411/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1368/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/1411/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноблагодатне, Горностаївського району, Херсонської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , наразі тримається у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою по 01 вересня 2020 року включно,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по 01 вересня 2020 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що він має міцні соціальні зв`язки, а саме, постійне місце проживання, дружину та дитину, частково визнає свою вину та розкаявся у вчиненні злочину, який не потягнув тяжких наслідків, має намір повністю відшкодувати шкоду, а ризик впливу на потерпілого відсутній, оскільки останнього вже допитано судом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Апелянт вважає, що заявлені прокурором у клопотанні та встановлені судом ризики, передбачені пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені жодними доказами, як і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, чим тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, які, на думку захисника, полягають у наявності в обвинуваченого постійного місця проживання, дружини та дитини, частково визнає свою вину та розкаявся у вчиненні злочину, у результаті його злочинних дій не настало тяжких наслідків, має намір повністю відшкодувати шкоду, не дивлячись на відсутність цивільного позову.

Також захисник просить врахувати, що наразі у провадженні вже допитано потерпілу сторону та свідків, а ОСОБА_7 не має наміру ухилятися від суду та перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою на 60 днів щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Таке рішення суд першої інстанції, взявши, зокрема до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, характер пред`явленого обвинувачення та дані про особу обвинуваченого, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого вчинити інший злочин та переховуватися від суду, тому з метою забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, визнав за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, таких як можливість обвинуваченого вчинити інший злочин та переховуватися від суду, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїх апеляційних скаргах сторона захисту, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, про що просять апелянти, колегія суддів не встановила.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апелянтів про недоцільність тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на те, що ризики, передбачені пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені жодними доказами, він не може впливати на потерпілу та свідків, які вже допитані в суді, є неспроможними, оскільки суд першої інстанції в даному випадку прийняв рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому врахував не лише тяжкість злочину, характер пред`явленого обвинувачення та покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у його вчиненні, але й дані про особу обвинуваченого, відносно якого відсутні дані щодо неможливості тримання під вартою, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інший злочин та переховуватися від суду, тобто, в цій частині заявлені у клопотанні прокурора та встановлені судом ризики є реальними, у зв`язку з чим, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянтів про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме, постійне місце проживання, дружину та дитину, частково визнає свою вину та розкаявся у вчиненні злочину, який не потягнув тяжких наслідків, має намір повністю відшкодувати шкоду, оскільки характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводять, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи наведене, а також те, що обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, однак висновків для себе не зробив, підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційні скарги сторони захисту задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2020 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою по 01 вересня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: