Справа № 624/486/20
провадження № 1-кп/624/41/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000082 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зачепилівка, Зачепилівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, офіційно не працевлаштованого, інвалідності немаючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 18.04.2016 Кегичівським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, 2) 15.02.2018 Кегичівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.125 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 10 днів обмеження волі, звільнений 22.11.2019 з місць позбавлення волі умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання 1 рік 4 місяці 28 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення: прокурорів Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», в період часу із 29.01.2020 по 08.05.2020 перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 систематично умисно та безпричинно вчиняє по відношенню до свого батька ОСОБА_3 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в його бік, яке призвело до психологічних страждань останнього та погіршило якість його життя, що виразилось у формі втоми, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку, емоційній невпевненості, у тому числі втрати позитивних емоцій.
Так, ОСОБА_3 маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, 29.01.2020 близько 11-00 години знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своїм батьком ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, знаючи, що ОСОБА_6 позбавлений можливості захисти себе через захворювання зору, та є інвалідом І групи, особою похилого віку, вчинив психологічне насильство відносно свого батька ОСОБА_6 у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілого, призвели до психологічних страждань та відсутності відпочинку, створення умов для погіршення якості його життя.
31.01.2020 Кегичівським районним судом Харківської області ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 .
Крім того, 04.03.2020 приблизно о 10-00 годині ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своїм батьком ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, знаючи, що ОСОБА_6 позбавлений можливості захисти себе через захворювання зору, та є інвалідом І групи, особою похилого віку, вчинив психологічне насильство відносно свого батька ОСОБА_6 у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілого, призвели до психологічних страждань та відсутності відпочинку, створення умов для погіршення якості його життя.
05.03.2020 Кегичівським районним судом Харківської області ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 .
Крім того, 29.04.2020 приблизно о 17-00 годині ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своїм батьком ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, знаючи, що ОСОБА_6 позбавлений можливості захисти себе через захворювання зору, та є інвалідом І групи, особою похилого віку, вчинив психологічне насильство відносно свого батька ОСОБА_6 у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілого, призвели до психологічних страждань та відсутності відпочинку, створення умов для погіршення якості його життя.
29.04.2020 Кегичівським районним судом Харківської області ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 .
Також 08.05.2020 приблизно о 16-40 годині ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своїм батьком ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, знаючи, що ОСОБА_6 позбавлений можливості захисти себе через захворювання зору, та є інвалідом І групи, особою похилого віку, вчинив психологічне насильство відносно свого батька ОСОБА_6 у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілого, призвели до психологічних страждань та відсутності відпочинку, створення умов для погіршення якості його життя.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю, пояснив, що дійсно вчинив інкримінований йому злочин при вищезазначених обставинах та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно, у встановлені досудовим розслідуванням дні, систематично вчиняв відносно свого батька психологічне насильство. Підтвердив події, встановлені досудовим розслідуванням щодо епізодів вчинення домашнього насильства, зокрема, що вчинення відносно свого батька ОСОБА_6 психологічне насильство, яке виразилось в образах грубими словами, висловлювався на адресу батька нецензурною лайкою. Причиною домашнього насильства визнав зловживання алкоголем. На даний час проживає разом з батьком, ніде не працює, проживає за рахунок його пенсії.
Допитаний судом потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений є його сином. Вказав, що дійсно його син постійно вживає алкогольні напої, вчиняє сварки з ним, вибиває вікна, на зауваження не реагує. Вказав, що причиною цьому є те, що його син не працює та постійно вимагає в нього гроші, отриману ним пенсію, при цьому постійно п`є, б`ється, знущається з нього, залякує. Зазначив, що дуже втомився від таких вчинків сина, вимушений був поставити замок у своїй кімнаті оскільки боїться за своє життя.
Визнавальні свідчення обвинуваченого суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого.
Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, дві останні судимості не зняті та не погашені, злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення, на обліку Кегичівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не перебуває, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних запасу Кегичівського РВК, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом - синдром алкогольної залежності, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується формально посередньо, як такий що на комісіях селищної ради не розглядався, до адміністративної відповідальності не притягався.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено. Суд не враховує як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, оскільки співчуття або жалю з приводу своїх вчинків і почуття провини за їх наслідки у ОСОБА_3 , на думку суду відсутнє. Дій, які б свідчили про щире каяття ОСОБА_3 в судовому засіданні не вчинив, тобто пробачення у батька не просив, про те, що шкодує про вчинене не зазначив, зневажливо реагував на пояснення батька.
Відповідно до вимог ч. 1 п. 1, п.6, ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке обвинувачений вчинював систематично, незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання, наявність по справі декількох обтяжуючих покарання обставин, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного та даних про особу обвинуваченого, який є працездатним, проте ніде не працює, перебуває на обліку в лікаря нарколога з синдромом залежності від алкоголю, а тому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливо лише в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ст. 126-1 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Також при призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 15.02.2018 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 10 днів обмеження волі. 22.11.2019 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 4 місяці 28 днів та в період умовно-достроково звільнення вчинив злочин, тому суд остаточно призначає покарання відповідно до ч. 1 ст.71 КК України, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З урахуванням ч.1 ст. 72 КК України, суд при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводить в більш суворий вид виходячи з співвідношення, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначення судом покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку про наявність ризику того, що обвинувачений до набрання вироком законної сили може переховуватися від суду, тому, з метою забезпечення виконання вироку є необхідним до набрання цим вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою. При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід обирається саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при позбавленні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п.54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, при цьому строк відбування покарання ОСОБА_3 за цим вироком суду необхідно відраховувати з дня проголошення вироку, тобто з 10.12.2020 року.
Судові витрати та речові докази відсутні.
Цивільний позов не заявлявся. Арешт не накладався.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та піддати його покаранню у виді 1 (одного) року 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково, у виді 6 (шести) місяців обмеження волі, що відповідно до ст.72 КК України відповідає 3 (трьом) місяцям позбавлення волі приєднати невідбуту ОСОБА_3 частину покарання за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 15.02.2018.

Остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обрати у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з дня проголошення вироку, тобто з 10 грудня 2020 року.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1