Справа №639/4861/20
Провадження №1-кп/639/510/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/4861/20 (в ЄРДР №0000032 від 14.07.2020 року) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 14.07.2020р., приблизно о 10 год. 30 хв., перебував за місцем свого проживання на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Саме в той час ОСОБА_3 помітив поблизу двору, біля домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, пров. Тбіліський, 14-А, раніше йому незнайомих журналістів, які знаходяться в трудових договірних відносинах з ТОВ телекомпанія «АТН», а саме: кореспондента ОСОБА_5 , яка мала відповідне посвідчення - прескарту №56, та телеоператора ОСОБА_6 , який мав відповідне посвідчення - прескарту №52.
При цьому кореспондент ОСОБА_5 та оператор ОСОБА_6 , які знаходяться у трудових відносинах із засобом масової інформації, яким слід вважати ТОВ телекомпанію «АТН», за редакційним завданням телекомпанії здійснювали збір матеріалу із застосуванням відео зйомки щодо трагічних подій, які мали місце 13.07.2020р., а саме факту смерті рідної сестри ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та її малолітнього сина - ОСОБА_8 .
У свою чергу ОСОБА_3 , не маючи будь-яких об`єктивних правових підстав, вирішив вчинити перешкоджання професійній діяльності вказаним журналістам.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 спочатку вийшов за територію свого домоволодіння, яка огороджена парканом та підійшов до вказаних журналістів. Надалі, він, бажаючи втілили в життя задумане, діючи умисно з метою перешкоджання професійній діяльності журналістів, у порушення вимог ст. 24, 25 Закону України «Про інформацію» та, намагаючись завадити здійсненню збору матеріалу, із застосуванням відео зйомки щодо трагічних подій, які відбулись 13.07.2020 за вищевказаною адресою, почав викрикувати образи на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , супроводжуючи їх ненормативною лексикою.
Надалі ОСОБА_3 , не дивлячись на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пообіцяли йому, що вони залишають місце виконання своїх професійних обов`язків, почав виказувати погрози застосування фізичного насильства у відношенні кореспондента ОСОБА_5 , супроводжуючи їх ненормативною лексикою, а потім, використовуючи в якості знарядь злочину взяті з землі каміння, кидав їх прицільно в оператора ОСОБА_6 .
В підсумку ОСОБА_3 приблизно о 10 год. 35 хв. того ж дня, вважаючи виконаними до кінця усі дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню журналістами законної професійної діяльності, а саме кореспондентом ТОВ телекомпанії «АТН» ОСОБА_5 та оператором вказаної телекомпанії ОСОБА_6 , припинив свої протиправні діяння.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 1 ст. 171 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, ОСОБА_3 показав, що 13.07.2020р. відбулись трагічні події в його родині його рідна сестра ОСОБА_7 задушила свого сина, після чого покінчила життя самогубством. У зв`язку з цим в їх будинку майже всю ніч з 13.07.2020р. на 14.07.2020р. перебували працівники поліції, судово медичні експерти та інші сторонні особи. Він пережив важкий стрес та майже не спав, заснув вже вранці. Приблизно о 10:30 год. його розбудила сестра його бабусі та повідомила, що біля будинку зібралась велика кількість журналістів. Тоді він вийшов на вулицю та побачив біля будинку зйомочні групи різних телеканалів, серед яких була і зйомочна група телекомпанії «АТН» у складі кореспондента ОСОБА_5 та телеоператора ОСОБА_6 .. Усвідомлюючи, що вказані журналісти прибули для створення репортажу з приводу загибелі його сестри та племінника, він підійшов до них та почав висловлюватися на їх адресу ненормативною лексикою, вимагаючи покинути відповідне місце здійснення журналістами їх професійної діяльності, та, крім того, кидати каміння в бік телеоператора ОСОБА_6 . Внаслідок вказаних дій потерпілі залишили місце події та поїхали. При цьому ОСОБА_3 висловив жаль щодо скоєного та попросив вибачення у потерпілих.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловив і прокурор та потерпілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 , а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 171 КК України як будь-яке інше умисне перешкоджання здійсненню журналістом законної професійної діяльності.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; одружений, має малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; має постійне місце проживання; офіційно не працює, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України,а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; відношення обвинуваченого до скоєного; кількість епізодів кримінально протиправної діяльності один; особу винного; обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.
Також судом враховується позиція потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого, вважаючи за можливе призначити йому покарання у виді штрафу.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, у виді штрафу буде недостатнім для досягнення цілей покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досягнення цілей покарання щодо ОСОБА_3 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 171 КК України, яке буде необхідним і достатнім. Можливість виконання покарання у виді штрафу обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні, посилаючись на те, що працює неофіційно автомеханіком та відповідно має заробіток.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. (п`ятсот десять грн. 00 коп.).

Речові докази по кримінальному провадженню DVD-R диски з відеозаписами зберігати в матеріалах кримінального провадження. (т. 2 а.с. 29, 30, 43, 44)
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та не пізніше наступного дня направити потерпілим.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1