справа № 208/2702/17
№ провадження 1-кп/208/94/20
УХВАЛА

19 листопада 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , у виді тримання під вартою, як єдиним можливим запобіжним заходом який може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та зменшити заявлені ризики передбачені відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .

В обґрунтування потреби продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, прокурор посилається на те, що, 12.12.2020р. спливає строк дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 . Оскільки, при цьому, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, як переховування від суду, який був врахований судом під час обрання та продовження запобіжного заходу наразі не зник та не зменшився, просить суд продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисники (кожен) заперечували проти задоволення клопотання прокурора, проcили суд змінити запобіжний захід на менш обтяжливий у вигляді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_10 який має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується, жодного разу не притягався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності. Має на утриманні мати, яка є інвалідом, та потребує допомоги сина. Крім того, строк тримання під вартою обвинуваченого рахується з лютого 2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав позицію заявлену адвокатами, просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesA,№ 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення обвинуваченими особливо тяжкого злочину, та на даній стадії судового розгляду суд не має повноважень давати оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому спливає 12.12.2020р.

Судом враховується характеризуючи данні на особу, наявність постійного місця роботи та проживання, його соціальні зв`язки, але зазначені обставини не нівелюють ризик заявлений прокурором, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, як переховування від суду, з врахуванням тяжкості можливого покарання, який може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинуваченого має бути продовжений, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинуваченого на свободу. Від цього підстав для зміни запобіжного заходу на даний час немає.

Крім того, виходячи з вимог ст. 183 КПК України, та з врахуванням обґрунтованої підозри в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 у скоєнні особливо тяжкого злочину кваліфікованого органом досудового розслідування за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України, суд також не вбачає підстав для встановлення застави.

Таким чином, встановивши, що, на час розгляду даного клопотання ризик, заявлений при обранні міри запобіжного заходу не зменшився, суд, керуючись ст.ст.197, 199 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_10 під вартою до 15.01.2021, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3