УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання слідчого Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жабелівка, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, розлученого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , 02.11.2020 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 30.10.2020 приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 для того, щоб переночувати у батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . На прохання ОСОБА_7 йти ночувати до свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не відреагував та ліг на підлогу в одній із кімнат житлового будинку.

Надалі, 30.10.2020 приблизно о 23 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптового виниклого побутового конфлікту, який відбувся у нього з його батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи свою фізичну перевагу, а також те, що ОСОБА_8 є особою похилого віку та не зможе чинити йому дієвий опір, розуміючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 та бажаючи настання наслідків у виді смерті останнього, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та незворотність їх наслідків у вигляді смерті потерпілого, прикладаючи значну силу цілеспрямовано наніс правою рукою, в якій був дерев`яний предмет, декілька ударів в область голови та обличчя ОСОБА_8 , від яких останній помер на місці.

31.10.2020 встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277 та 278 КПК України повідомлено:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Вінницького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події; протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1,3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду(п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним; незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування свідків та потерпілого(п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), з метою зміни їх показів, вчиняти на них інший тиск, оскільки у матеріалах кримінального провадження наявні їх анкетні відомості, тому він знає місце їх роботи та проживання; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Враховуючи вищевикладене, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню підозрюваним ОСОБА_4 покладених обов`язків.

На даний час, ОСОБА_4 повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання на строк до 15 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, в нього відсутні соціально-стримуючі фактори та те, що він перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 , має реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, та продовжити вчинення злочинів, тим самим перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 , від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, відсутність постійного місця проживання тощо.

Тому у даному конкретному випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільними і саме тримання під вартою без визначення розміру застави може запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваномуОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні при винесені рішення покладались на думку суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000748, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 31.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000748, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
31.10.2020 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

31.10.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ст. 115 ч. 1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше не судима та підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, підозрюваний офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, розлучений, не має осіб, які б знаходились на його утриманні, хоча є особою, яка не судима, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, а також суд враховує особливу зухвалість кримінального правопорушення по якому оголошено підозру, внаслідок якого настали тяжкі наслідки. Крім того, злочин по якому ОСОБА_4 пред`явлено підозру відноситься до кримінальних правопорушень, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, оскільки зазначений злочин направлений проти життя та здоров`я особи, тобто є одним із найбільш тяжких злочинів проти особи, суспільна небезпека якого полягає в тому, що при його вчиненні відбувається посягання на життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю і найважливішим особистим благом. Отже, суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідківу цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання, суду надано не було.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини, а тому підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави суд не визначає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 до 05 години 00 хвилин 29 грудня 2020 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 05 години 00 хвилин 29 грудня 2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя