Справа № 357/260/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Плесецьке, Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрований та проживав: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 24.11.2002 року Фастівським районним судом Київської області за ст.ст.185 ч.3, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки; 2) 10.03.2005 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.185 ч.3, 75, 76, 104 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки; 3) 24.04.2007 року Шевченківським районним судом м.Києва за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі; 4) 26.11.2007 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.186 ч.2, 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.02.2010 умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 10 днів, ст.81 КК України. 5) 18.11.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.185 ч.3, 72 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03.07.2017 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 23 дні, ст.81 КК України; 6) 07.05.2019 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст.185 ч.2 на 2 роки позбавлення волі, не звільнявся, по даній справі засуджений: 19.06.2019 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2020 року на підставі ст.70 КК України вважати засудженим на 3 роки позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та просив застосувати до нього положення статті 82 КК України, яке уточнив в судовому засіданні, зазначивши, що помилково вказав у клопотанні невірну статтю КК України, з урахуванням уточнень, просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, оскільки став на шлях виправлення, постійно працює, має два заохочення та два стягнення.

Представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерства юстиції України ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання з урахуванням уточнень, оскільки вказане питання розглядалось на засіданні комісії ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35», за результатами розгляду якої було постановлено відмовити засудженому в умовно-достроковому звільненні, у зв`язку з тим, що останній має стягнення, які не зняті та не погашені.

Прокурор в судовому засіданні, з урахуванням уточнень, заперечував щодо заявленого клопотання засудженого, оскільки останній на шлях виправлення не став, має два стягнення, раніше вже застосовувались положення ст. 81 КК України.

Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що подання не підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 в ДУ «Білоцерківська ВК №35» знаходиться з 18.09.2019 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться добре.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання характеризується посередньо, не завжди дотримується норм, які визначають виконання та порядок умов відбування покарання та порядок дня установи. Має два заохочення. За допущення порушень установленого порядку виконання покарання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що має 2 стягнення, 1 (одне) з яких знято у встановленому законом порядку. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться лише під контролем адміністрації. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі не виконує. Дотримується вимог пожежної безпеки праці. Не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не бере участі у реалізації програм диференційованого вихованого впливу. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, вважає свій рівень достатнім. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій засуджених. Підтримує зв`язки з рідними. Згідно вироку має позов, але виконавчий лист до установи не надходив. За вироком суду вину у скоєному злочині визнав. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував. В попередніх судимостях до даного засудженого було неодноразово застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а також іспитовий строк, засуджений належних висновків не зробив та знову вчинив злочин.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, на даний період часу ОСОБА_5 має два стягнення, які були застосовані у період 2019 по 2020 роки, а також два заохочення, застосовані до нього у 2020 році.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і працює та має два заохочення, але наявні стягнення, які були застосовані до засудженого у зв`язку з не виконанням встановлених чинним законодавством вимог персоналу установи приступити до робіт по благоустрою місць позбавлення волі свідчать про його небажання ставати на шлях виправлення та належно ставитись до праці.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, не завжди дотримується норм, які визначають виконання та порядок, умов відбування покарання та порядок дня установи, не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, роботи по благоустрою установи не виконує, участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь в роботі самодіяльних організацій засуджених.

Посилання засудженого про наявність робочого місця, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що посередня поведінка засудженого, в аспекті положень п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, щодо неухильного додержання правил поведінки, не дає підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Також судом враховано те, що ОСОБА_5 вже був неодноразово засуджений із застосуванням до нього іспитових строків, позбавлення волі, звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, про те знову вчиняв тяжкі злочини, що характеризує засудженого як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак ОСОБА_5 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність посередньої характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що є підстави для відмови в задоволенні клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 діб з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1