Справа №760/9547/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3024/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
05 листопада 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, Київської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяців із конфіскацією належного йому на праві власності майна.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Золоте Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 21.03.2011 року Двуречанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 23.05.2014 року згідно Закону України "Про амністію",
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці із конфіскацією належного йому на праві власності майна.
Зараховано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 лютого 2018 року по день набрання вироком законної сили відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України один попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів,-
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, 19.02.2018 року приблизно о 00.50 год. обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходячись на Південному залізничному вокзалі в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, помітили біля кіосків, що розташовані по вул. Кірпи, 2 в м. Києві раніше незнайомого ОСОБА_14 та вступили у злочинну змову, направлену на заволодіння майном останнього, поєднаного із застосуванням насильства.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 діючи спільно із ОСОБА_8 , підійшли ззаду до потерпілого ОСОБА_14 , та одночасно нанесли йому удар по голові в область потилиці по ногах. Від отриманих ударів ОСОБА_14 втратив рівновагу та впав на землю. В подальшому обвинувачені нанесли потерпілому удари ногами в область голови та тулуба, подавляючи, таким чином, волю останнього до опору, тим самим, застосувавши до останнього насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я. Усвідомлюючи, що потерпілий перебуває у безпритомному стані, та не зможе чинити опір, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_8 вміст його кишень, та заволоділи майном потерпілого, а саме мобільним телефоном марки « НТС-626», вартістю 5 000 гривень, мобільним телефоном « Самсунг», вартістю 4 000 гривень, гаманцем, вартістю 2000 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 євро, що згідно курсу НБУ становить 33 431 гривень та 18 000 гривень.
Заволодівши викраденим майном обвинувачені з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 62 431, 00 гривень.
Внаслідок злочинних дій обвинувачених потерпілому спричинено тілесні ушкодження: синці на спинці носу з переходом на скати його, в проекції зовнішньої кісточки правої гомілки, на долонній поверхні правої кісті в ділянці підвищення 1- го пальця, садна в проекції вертикальної гілки нижньої щелепи зліва, на спинці носу в середній третині вліво від середньої лінії, на задній та заднє - зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на переднє - зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, забійна рана на слизовій нижньої губи в проекції 1-3 зубів зліва, на слизовій нижньої та верхньої губи з переходом в червону кайму проекції 2-х зубів справа , 4-х зліва та наявністю садна на червоній каймі нижньої губи в проекції 2-го зуба зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва змінити, а саме змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України та призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції даної статті.
Вважає вирок суду першої інстанції таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що потерпілий ОСОБА_14 в наданих показах в суді першої інстанції вказав, що впізнати нападників він не може, оскільки не пам`ятає обставини події, а тому не зрозуміло, чи саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 наносили потерпілому удари.
Крім того, зазначає, що в суді першої інстанції було досліджено письмові докази, а саме заяву потерпілого, в якій останній вказав, що троє невідомих осіб побили його та забрали його майно, при цьому обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з самого початку стверджували, що лише забрали в потерпілого два мобільних телефони, ніяких грошей не брали та будь-яких тілесних ушкоджень не наносили.
Таким чином, захисник вважає, що з урахуванням вказаних обставин, а також позиції обвинувачених, судом першої інстанції помилково кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України, а не за ч. 2 ст. 186 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , просить скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва та ухвалити новий, змінивши кваліфікацію кримінального правопорушення із застосуванням щодо нього ч. 2 ст. 186 КК України.
Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; судом неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність; призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Стверджує, що судом не з`ясовано всі обставини в даному конкретному випадку і не досліджено всі докази у справі.
Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині визнання ОСОБА_9 винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначення йому покарання за санкцією даної статті, та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Вказує, що з показів потерпілого ОСОБА_14 не зрозуміло чи саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 наносили удари чи у нього до цього був конфлікт з іншими особами. Крім того, не доведено, що обвинувачені викрали у останнього саме 1000 євро та 20 000 гривень, оскільки з рапорту про затримання обвинувачених вбачається, що у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було вилучено лише два мобільних телефони потерпілого, а гаманця потерпілого у обвинувачених виявлено не було.
Обвинувачений ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі, просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року скасувати та ухвалити новий вирок, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення із застосуванням статті про менш тяжке кримінальне правопорушення, а саме ч. 2 ст. 186 КК України.
В обгрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом не встановлено, що саме він та ОСОБА_8 наносили потерпілому тілесні ушкодження, а також не встановлено чи дійсно у потерпілого в той день була саме така грошова суму, про яку у своїй заяві вказував потерпілий ОСОБА_14 .
Вислухавши доповідь судді, доводи обох обвинувачених та їх захисників в обґрунтування поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечує проти їх задоволення та вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року, розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний
із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого обвинувачення, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає обгрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, судовий розгляд проведено з дотриманням норм кримінального процесуального закону. Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України дав оцінку усім зібраним у справі доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України не визнав, і суду показав, що із ОСОБА_9 19.02.2018 року перебували на залізничному вокзалі, де останній познайомився із Стукаловим. Коли разом розпивали спиртні напої, побачили потерпілого, за яким пішов ОСОБА_16 . Потім він пішов за ОСОБА_9 та побачив, як останній забрав у потерпілого мобільний телефон. Він також підійшов до потерпілого, і забрав у нього другий мобільний телефон « Самсунг» . Вони не били потерпілого, забравши телефони, пішли. Гаманця у потерпілого не забирали.
Обвинувачений ОСОБА_9 також свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.187 КК України не визнав і пояснив, що 19.02.2018 року на залізничному вокзалі познайомився із ОСОБА_17 , разом розпивали спиртні напої, та побачили потерпілого, який перебував в нетверезому стані. Він пішов за ним, та витягнув з його кишені мобільний телефон, а потім підійшов ОСОБА_18 і також витягнув з кишені потерпілого ще один мобільний телефон. Вони один раз штовхнули потерпілого, і пішли у бік магазину « Кишеня», де їх затримали працівники поліції.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченими своєї вини, їх вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України повністю доводиться дослідженими судом першої інстанції іншими доказами.
Так, в обґрунтування вини обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, суд ОСОБА_19 інстанції правомірно послався у вироку на покази потерпілого ОСОБА_20 , який в суді першої інстанції показав, що 19.02.2018 року неподалеку від входу до ОСОБА_21 вокзалу на нього скоїли напад троє невідомих чоловіків. Вони підбігли збоку, нанесли декілька ударів по голові, декілька по ногам, від чого він впав на землю. Удари наносили двоє зі спини. У нього забрали два мобільних телефони, 1000 євро купюрами по 500 євро, та приблизно 20 000 гривень, які знаходились в гаманці, після чого, втекли. Деякий час він був без свідомості, а коли прийшов до тями, попросив таксиста викликати поліцію.
Свідок ОСОБА_22 суду показав, що 19.02.2018 року перебував на залізничному вокзалі. Познайомився із ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , разом вживали спиртні напої. Потім вони пішли, він йшов попереду, а ОСОБА_24 із ОСОБА_23 , позаду. Біля кіоску, він почув, як ОСОБА_23 і ОСОБА_24 розмовляли з чоловіком, потім притиснули його до кіоску, але не били, чоловік не падав. Потім вони сказали йому, що необхідно швидше йти, і разом пішли в бік магазину « Кишеня».
Свідок ОСОБА_25 суду показав, що є працівником поліції, під час чергування на лінію « 102» подзвонили і повідомили про розбій на залізничному вокзалі, повідомили прикмети нападників. Коли йшли по вул. Кудряшова назустріч йшли троє чоловіків. Двоє з них підпадали під прикмети, зазначені в орієнтуванні, тому вони їх зупинили. Під час поверхневого огляду у них були вилучені два мобільних телефони, гаманці, квиток на ім`я потерпілого. У потерпілого була розбита голова, синці на обличчі. Він казав, що у нього викрали два мобільних телефони, квитки, та 1,5 тисячі євро. Затримані ОСОБА_23 і ОСОБА_24 просили їх відпустити, вину визнавали, казали, що все віддадуть.
Крім того, вина обвинувачених підтверджується також дослідженими в суді першої інстанції письмовими доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.02.2018 року, згідно якого ОСОБА_20 повідомив, що 19.02.2018 року приблизно у період з 00 год.05 хв. до 01.00 год. по вул. Кірпи, 4 в м. Києві троє невідомих нанесли удари в обличчя, повалили на землю, забрали два мобільних телефони, гаманець з грошима в сумі 1000 євро та 20 000 гривень;
-рапортом працівника поліції ОСОБА_26 про те, що 19.02.2018 року о 01.20 год. було отримано повідомлення про вчинений грабіж, потерпілий втратив свідомість, невідомі побігли в бік вулиці Кудряшова. Приблизно о 01.38 год. на вул. Кудряшова.1 були затримані, ними виявились ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_22 . При поверхневому огляді у ОСОБА_27 було виявлено мобільний телефон «НТС», у ОСОБА_9 - «Самсунг». Потерпілий пояснив, що саме ці речі у нього було відібрано біля входу до Південного вокзалу;
- повідомленням ОСОБА_14 № 20310759 від 19.02.2018 року на службу « 102» про вчинений відносно нього розбій;
- протоколом огляду місця події від 19.02.2018 року , а саме ділянки місцевості за адресою: м.Київ, вул. Ползунова, 1 за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під час якого ОСОБА_23 добровільно видав наявний у нього мобільний телефон марки « НТС» чорного кольору в чорному чохлі, гаманець, ОСОБА_9 також добровільно видав наявний у нього мобільний телефон марки «Самсунг», гаманець;
- протоколом огляду речових доказів від 19.02.2018 року з якого вбачається, що мобільний телефон марки « Самсунг» ІМЕІ:1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 без сім-карти пам`яті, гаманець чорного кольору, в якому наявні грошові кошти 1 купюра номіналом 100 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень, 4 купюри номіналом 10 гривень, 1 купюра номіналом 5 гривень, 4 купюри номіналом 1 гривня, гаманець чорного кольору в якому знаходяться грошові кошти в сумі 80 гривень, мобільний телефон чорного кольору з блакитною вставкою марки «НТС» ІМЕІ: НОМЕР_3 , сім-картою мобільного оператора « Київстар» та « Play» та карта пам`яті «MicroSD 16 GB» з фототаблицею;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 19.02.2018 року згідно якого потерпілий ОСОБА_20 впізнав належні йому мобільні телефони під № 3- марки «НТС» ІМЕІ: НОМЕР_3 , та під № 1 марки « Самсунг»;
- висновком експерта № 405 від 19.02.2018 року , згідно якого у ОСОБА_20 при проведені судово-медичної експертизи виявлено тілесні ушкодження: синці на спинці носу з переходом на скати його, в проекції зовнішньої кісточки правої гомілки, на долонній поверхні правої кісті в ділянці підвищення 1- го пальця, садна в проекції вертикальної гілки нижньої щелепи зліва, на спинці носу в середній третині вліво від середньої лінії, на задній та заднє- зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на переднє- зовнішній поверхні р правої гомілки у верхній третині, забійна рана на слизовій нижньої губи в проекції 1-3 зубів зліва, на слизовій нижньої та верхньої губи з переходом в червону кайму проекції 2-х зубів справа , 4-х зліва та наявністю садна на червоній каймі нижньої губи в проекції 2-го зуба зліва. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися внаслідок дій тупого предмету, характерні властивості якого в ушкодженнях не відобразились. Враховуючи наявну морфологію тілесних ушкоджень на момент проведення судово-медичного огляду 19.02.2018 року о 14.49 год. можна вважати, що мінімально вірогідні строки їх утворення складають 12-24 години від моменту проведення огляду - що не суперечить вказаному в описовій частини даної постанови терміну.Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2018 року згідно якого потерпілий ОСОБА_20 розповів та показав, що 19.02.2018 року біля торгового кіоску поруч від центрального входу до Південного залізничного вокзалу на нього було скоєно розбійний напад невідомими особами, які підійшли до нього ззаду, та почали безпричинно наносити удари по голові та ногах, а коли від ударів він впав,нанесли ще 5-6 ударів ногами по голові, від яких він втратив свідомість. Прийшовши до тями, він побачив невідомих осіб на відстані 10 метрів, які тікали в напрямку вул. Ползунова.
Вищезазначені, досліджені безпосередньо судом першої інстанції докази суд апеляційної інстанції вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 винуватими, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України поза розумним сумнівом.
Підстав для перекваліфікації дій обвинувачених на ч. 2 ст. 186 КК України, на що вказують апелянти, колегією суддів не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, доводи поданих апеляційних скарг щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Всупереч доводам апеляційних скарг, показання потерпілого ОСОБА_14 є чіткими, логічними та послідовними, та оцінені в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.
Даних, які б викликали обґрунтований сумнів в правдивості показань потерпілого, судом першої та апеляційної інстанції не встановлено та в поданих апеляційнихскаргахне наведено.
Твердження в поданих апеляційних скаргах про те, що обвинувачені не наносили потерпілому тілесних ушкоджень та не забирали у нього гроші, спростовуються дослідженими та наведеними у вироку доказами.
Всупереч доводам апелянтів, свідок ОСОБА_25 був допитаний в суді першої інстанції у відповідності до вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому підстави для визнання його показань недопустимим доказом відсутні.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 судом в повній мірі враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступінь негативних наслідків, спосіб вчинення злочину, дані, що характеризують особу кожного обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставиною що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 визнано рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та призначено покарання в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Підстав вважати призначене покарання обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 явно несправедливим через суворість апеляційний суд не вбачає.
Із огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для їх виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданих апеляційних скарг і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_15 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: