Справа № 1-кс/331/1399/2020

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у зобов`язанні слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 розглянути клопотання про вручення підозри ОСОБА_4 від 13.05.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді 30 червня 2020 року надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у зобов`язанні слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 розглянути клопотання від 13.05.2020 року про вручення підозри ОСОБА_4 .

У скарзі ОСОБА_2 просить слідчого суддю зобов`язати слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 розглянути клопотання від 13.05.2020 року про вручення підозри ОСОБА_4 у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 384 КК України.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у скарзі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою лише у разі якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню.

З матеріалів скарги вбачаться, що ОСОБА_2 фактично оскаржуються дії слідчого щодо зобов`язанні розглянути клопотання про вручення підозри ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Забезпечення кожному права на справедливий суд і реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

У п. 18 ст. 3 КПК України зазначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Частиною 3 статті 26 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, а також сталої практики ЄСПЛ, слідчий суддя дійшов висновку про те, що право потерпілого ОСОБА_2 на звернення до суду зі скаргою на дії слідчого не є абсолютним, тобто ним може бути оскаржена не будь-яка дія або бездіяльність слідчого поліції, а лише, виключно, ті рішення слідчого, які прямо передбачені ст. 303-307 КПК України.

Оскільки ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачено право потерпілого на оскарження слідчому судді такої слідчої дії як зобов`язанні розглянути клопотання про вручення підозри ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_2 заявлені вимоги, які не можуть бути предметом оскарження на досудовому провадженні і не передбачені п. 1 ст. 303 КПК України.

Враховуючи викладене, у відкритті провадження за скаргою слід відмовити згідно ст. 304 ч. 4 КПК України та скаргу необхідно повернути заявнику.

Крім того, слідчий суддя, звертає увагу потерпілого ОСОБА_2 на те, що досудові розслідування у кримінальних провадженнях № 000058 та 0000166 здійснюються, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Отже, кримінальні провадження здійснюються щодо вчинення злочину середньої тяжкості по яким не закінчено строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя не уповноважений у запропонований потерпілим ОСОБА_2 спосіб зобов`язати слідчого вчинити процесуальні дії, як то зобов`язання розгляду клопотання про вручення повідомлення про підозру, оскільки зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону.

Відповідно до п. п. 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру.

Отже чинним кримінально-процесуальним законодавством передбачена можливість оскарження дій та бездіяльність слідчого на стадії досудового розслідування прокурору у спосіб та порядок, що визначений КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306 Кримінально процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у зобов`язанні слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 розглянути клопотання від 13.05.2020 року про вручення підозри ОСОБА_4 - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження за скаргою невідкладно наслати особі яка її подала, разом із скаргою .

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження за скаргою може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1