Провадження № 11-кп/4820/406/20
Справа № 678/9/12 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : на ухвалу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів

судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу судді Летичівського районного суду від 17 квітня 2020 року,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено подання начальника Летичівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_10 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного Богунським районним судом м. Житомира від 04 грудня 2012 року, та направлено для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі засуджену ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з неповною середньою освітню, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, судиму 28 травня 2012 року Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.1 ст.185 КК України на 6 місяців арешту та 04 грудня 2012 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.3 ст.307 КК України на 5років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 просила скасувати ухвалу суду про направлення її для відбування покарання у виді позбавлення волі та відмовити в задоволенні клопотання.

Зазначала, що 21 березня 2013 року її було поставлено на облік до Деражнянського МРВК у Хмельницькій області і до квітня 2014 року вона регулярно з`являлась у встановлені їй дні. У подальшому вимушена була поїхати проживати в м. Ватутіне Черкаської області до своєї доньки для допомоги з її новонародженою дитиною. У 2017 році помер її чоловік ОСОБА_11 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 вона сама народила дитину і лише в березні 2020 року дізналась, що перебуває в розшуку.

На переконання апелянта, засуджений направляється для відбування покарання лише у разі умисного невиконання ним покладених на нього обов`язків. Проте вона від виконання обов`язків не ухилялась, викликів до кримінальної виконавчої інспекції не отримувала.

Уважала, що установлений їй іспитовий строк 3 роки сплив. Працівник інспекції протягом одного місяця з моменту, коли він дізнався про залишення нею місця проживання, тобто в квітні 2014 року мав звернутися до органів внутрішніх справ для подальшого розшуку та одночасно надіслати до суду подання для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, що зроблено не було.

Відтак, звернення з таким поданням після закінчення іспитового строку є незаконним.

Крім того, відповідно до ст.80 КК України сплив строк давності виконання обвинувального вироку щодо неї.

Зауважувала, що в січні 2020 року народила доньку, яка перебуває на грудному годуванні, а тому просила в задоволенні подання відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення засудженої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги і просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Скасовуючи звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_8 і направляючи її для відбування покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2012 року у виді позбавлення волі на строк п`ять років, суд виходив з того, що остання порушувала порядок та умови відбування покарання, не виконувала обов`язки, покладені на неї судом, що відповідно до ч.2 ст.78 КК України є підставою для скасування звільнення від відбування покарання та направлення для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Такий висновок суду є обґрунтований та підтверджується сукупністю досліджених доказів, яким судом надана належна оцінка.
Судом установлено, що ОСОБА_8 засуджена Богунським районним судом м. Житомира 04 грудня 2012року за ч.3 ст.307 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Як видно з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 поставлена на облік Ківерцівським МРВ КВІ УДПтСУ у Волинській області 11 лютого 2013 року та в подальшому поставлена на облік у Деражнянському МРВ КВІ УДПтСУ у Хмельницькій області 21 березня 2012 року у зв`язку зі зміною місця проживання.

22 березня 2013 року їй встановлено дні явки на реєстрацію перший понеділок кожного місяця та роз`яснено покладені на неї судом обов`язки, серед іншого, повідомляти про зміну місця проживання.

02 вересня 2013 року їй встановлено обов`язок з`являтися на реєстрацію перший понеділок кожного кварталу.

07 квітня 2014 року вона не з`явилась на реєстрацію без поважної причини, про чергову зміну місця проживання не повідомила та 11 квітня 2014 року їй винесене попередження.

Згідно рапорту ДІМ Летичівського РВ УМВС ОСОБА_12 від 20 червня 2014 року, ОСОБА_8 за місцем проживання була відсутня та місце її перебування невідоме.

Після цього начальник Деражнянського МРВ КВІ ОСОБА_10 направляв їй сповіщення про необхідність з`явитися до КВІ Летичівського району на 10 і на 15 липня 2014 року, однак вона не з`являлася. Тому 16 липня 2014 року начальник Деражнянського МРВ КВІ ОСОБА_10 виніс подання про здійснення її приводу.

Ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області віл 30 квітня 2014 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою приводу її в суд для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000077 від 07.03.2014 року (підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, вчиненого у період іспитового строку) і ухвалою слідчого судді того ж суду від 27 березня 2020 року їй обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

27 березня 2020 року ОСОБА_8 розшукано у м. Ватутіне Черкаської області, де вона з 2014 року проживала у своєї доньки.

Тобто, ОСОБА_8 не з`явилася для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції 10 і 15 липня 2014 року, не повідомила органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, та перебувала у розшуку до 27 березня 2020 року, не виконала обов`язки, покладені на неї судом, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення та відповідно до ч.1 ст.166 КВК України є підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин твердження апеляційної скарги засудженої про те, що орган кримінально-виконавчої інспекції своєчасно не виконав обов`язок щодо вжиття заходів її розшуку та подання звернення до суду про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є безпідставним та спростовується наведеними вище доказами.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що встановлений їй трирічний іспитовий строк закінчився і відповідно до ст.80 КК України сплив строк давності виконання обвинувального вироку щодо неї.

ОСОБА_8 з квітня 2014 року ухилялась від відбування покарання та перебувала в розшуку, що підтверджується матеріалами ОРС «11/284 від 09 травня 2014 року, і відповідно до ч.3 ст.80 КК України це зупинило перебіг строку давності.

Надуманими є також посилання апелянта про те, що судом не надано оцінки причини невиконання нею умов відбування покарання, зокрема, народження онуки та в подальшому дитини.

Наведені ОСОБА_8 обставини, зокрема народження у січні 2020 року доньки, на переконання апеляційного суду, не є поважними обставинами, які об`єктивно перешкодили їй з 2014 року повідомити орган КВІ про зміну місця проживання.

Ураховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку про невиконання ОСОБА_8 обов`язків, покладених на неї судом при звільненні її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України та відповідно до ч.2 ст.78 КК України обґрунтовано скасував таке звільнення та направив її для відбування призначеного покарання.

З огляду на таке, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої та скасування ухвали суду.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на допущену в резолютивній частині ухвали описку щодо року ухвалення вироку Богунівського районного суду м. Житомира (2014 замість 2012), яка підлягає виправленню відповідно до ст.379 КПК України.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Летичівського районного суду від 17 квітня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_8 і направлення її для відбування покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2012 року у виді позбавлення волі на строк п`ять років, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженої без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4