Справа №: 343/360/18
Провадження №: 1-кп/0343/29/21
У Х В А Л А
про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

02 лютого 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000019 від 07.01.2018 відносно
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора- ОСОБА_5 ,
обвинувачених- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого - ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
в Долинському районному суді Івано - Франківської області на розгляді перебуває вказане вище кримінальне провадження.
Відповідно до ухвали Долинського районного суду Івано - Франківської області від 06.07.2020 в судовому засіданні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з утриманням в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12». Обвинуваченому ОСОБА_4 залишено попередньо обраний запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвалою Долинського районного суду Івано - Франківської області від 08.12.2020 ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 05.02.2021.
Прокурор ОСОБА_5 29.01.2021 через канцелярію суду подав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 60 днів. В обгрунтування клопотання посилається на те, що метою продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому є забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених процесуальних обов`язків. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України карається позбавленням волі від 3 до 6 років.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які мають місце і на даний час, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_3 , який не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на решту не допитаних у судовому засіданні свідків кримінального провадження, оскільки є місцевим жителем і особисто знайомий з усіма учасниками кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, офіційно ніде не працює, і в обґрунтування продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 покладається необхідність запобігання спробам вчиняти зазначені вище дії. З наведених підстав просив задовольнити подане клопотання.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 з правом внесення застави.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який, зокрема цілодобовий домашній арешт, оскільки свідки та потерпілий допитані, а тому ОСОБА_3 не матиме змоги чинити на них тиск чи впливати іншим чином,а інших доказів прокурор не подав.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав свого захисника, додатково вказавши, що впливати на свідків не буде, оскільки останні свої покази вже надали.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні у вирішенні даного клопотання покладається на розсуд суду.
Суд, заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, вивчивши матеріали провадження, дійшов такого висновку:
Згідно із ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
В силу вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні поданого клопотання прокурора суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, ст. 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" вказує, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Згідно з обвинувальним актом, обвинуваченому ОСОБА_3 інкриміновано вчинення умисного тяжкого злочину під час непогашеної судимості за вчинення корисливого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, передбачена відповідальність виключно у вигляді позбавлення волі. Він без будь-яких сталих офіційних матеріальних доходів та соціальних зв`язків (протилежного матеріали справи не містять) а, отже, усвідомлює неминучість покарання, що може спонукати його переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, суд враховує, що ОСОБА_3 місцевий житель, що може також спонукати його незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Суд приходить до переконання, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, наявних обґрунтованої підозри та ризиків на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також, беручи до уваги відомості щодо особи обвинуваченого те, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 спливає, виходячи з принципу презумпції невинуватості, суд дійшов висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, на даний час не в змозі гарантувати його належну поведінку. Окрім цього, жоден із інших альтернативних запобіжних заходів не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати.
З наведенх підстав у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт, слід відмовити.
Натомість, суд дійшов переконання, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та узгоджується з п. 79 рішення у справі "Харченко проти України" від 10.05.2011, яке є остаточним, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, корисливий мотив кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також особу ОСОБА_3 його матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, суд вважає за необхідне визначити заставу, встановлену ст. 182 КПК України у розмірі 90 800 грн, що становить 40 розмірів прожиткового мінімумуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року, оскільки внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:
- прибувати до Долинського районного суду Івано-Франківської області в судові засідння згідно повідомлення,
- повідомляти прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання.
Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.
Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання, поданого прокурором. Таким чином, суд дійшов висновку про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою до 02 квітня 2021 року включно, з можливістю внесення вказаної вище суми застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 331, 336, 395 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 02 квітня 2021 року включно.
Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12», якому направити копію даної ухвали.
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК України.
Визначити заставу у розмірі 90 800 грн, що становить 40 розмірів прожиткового мінімумуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на такі реквізити: одержувач - ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код - 26289647, банк одержувача - ДКСУ м. Київ, МФО- 820172, р/р (IBAN) - UA0002265.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали до 02 квітня 2021 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати до Долинського районного суду Івано-Франківської області в судові засідння згідно повідомлення,
- повідомляти прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на реквізити:одержувач - ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код - 26289647, банк одержувача - ДКСУ м. Київ, МФО- 820172, р/р (IBAN) - UA0002265 коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12".
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12", якщо у неї відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання ОСОБА_3 під вартою, негайно має здійснити розпорядження про звільнення його з-під варти та повідомити суддю Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 .
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.
Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1