Справа № 545/2928/20
Провадження № 1-в/545/607/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2020 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

у с т а н о в и в:
Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, щовона сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що засуджена ОСОБА_4 за час відбуття покарання не довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці; вважає, що до неї не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання.

Засуджена та представник державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд клопотання без їх участі.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджена вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 19.08.2016 року за ч. 1 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі; на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.06.2016 року по 19.08.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.12.2016 року вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 19.08.2016 року залишено без змін; на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 20.08.2016 року по 14.12.2016 року. Згідно з протоколом ОСОБА_4 затримана 14.06.2016 року.
Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням ОСОБА_4 відбула 2/3 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з характеристики, затвердженої начальником державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)», засуджена ОСОБА_4 працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді №42, працівником по виконанню ручних робіт, до роботи відноситься добросовісно. На адресу установи найшов виконавчий лист на суму 8108,77 грн., за яким відшкодовано 1829,24 грн., заборгованість складає 6279,53 грн.

Згідно з витягом з протоколу №20 від 02.09.2020 року спостережної комісії Полтавської райдержадміністрації та комісії НВК №65 постановлено не подавати матеріали на умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , як такої, що не довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставлення до праці (а.о.с.192).
Відповідно до вищезазначеної характеристики вбачається, що до засудженої передчасно застосовувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки засуджена не готова до самокерованої соціально- правомірної поведінки в суспільстві, не здатна долати життєві труднощі та протистояти чужому впливу.
Як вбачається з матеріалів особової справи, протягом строку відбуття покарання до засудженої застосоване одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. За період відбування покарання засуджена мала 3 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КПК України та Правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дає підстави вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказаний висновок суду ґрунтується також і на матеріалах особової справи, зокрема, спільного засіданні спостережної комісії Полтавської райдержадміністрації та комісії НВК №65, з опитувального аркуша (а.с.190) та протоколу (а.с.192) з якого вбачається, що засуджена не заслуговує на застосування до неї зазначеної пільги.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1