Провадження №1-кп/523/703/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003572, внесене до ЄРДР 20.09.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, зі середньою освітою, одруженого та має на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у тому числі:

- 29.03.2017 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 22.11.2018 року за відбуттям строку покарання,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
20 вересня 2019 року, приблизно о 12:20 годині, підсудний ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину «ЄВА» №409А ТОВ «РУШ», що розташований по пр.Доброльського 139 в м.Одесі, діючи умисно й з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, з торгівельних полиць таємно викрав два флакона міцелярної води «Гарньер», закупівельною вартістю 101,43 гривень кожна, заволодівши якими, вказаний підсудний помістив їх під одягнений на нього светр та з викраденим майном й не звертаючи при цьому уваги на вимоги працівника магазину ОСОБА_7 , якою дії підсудного були викриті, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій та продовжуючи утримувати при собі викрадене майно, залишив місце вчинення злочину.
Залишивши приміщення магазину з викраденим майном, підсудний ОСОБА_6 розпорядився викраденим на власний розсуд та заподіяв таким чином матеріальну шкоду означеному ТОВ на загальну суму 202,86 гривень, але протягом нетривалого часу був затриманий ОСОБА_7 та іншою особою.
В судове засідання представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 , будучи неодноразово належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, - не з`явилася, про поважність причини свої неявки до суду жодного разу не повідомила та з будь-якими заявами чи клопотаннями протягом достатньо тривалого часу до суду не зверталася, з огляду на що й за відсутністю заперечень від інших сторін провадження, суд визнав можливим здійснити розгляд кримінального провадження поза участі зазначеного представника потерпілого.
При цьому суд вважає, що на стадії судового розгляду судом були створені всі можливості для реалізації права представника потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 на доступ до правосуддя, внаслідок неявки якої та з метою дотримання розумності строків, суд вимушений здійснити розгляд кримінального провадження за її відсутності.
Таке рішення суду також узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, у рішенні якого «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, Суд зауважив, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи, але ж сторони наряду із судом мають сприяти судовому розгляду будь-якої справи упродовж розумного строку (аналогічна позиція у рішеннях ЄСПЛ «Гінчо проти Португалії» від 10.07.1984 року та «Юніон Аліментаріан Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року, і на додаток - п.6.1. Рішення Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 року).
Підсудний ОСОБА_6 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним кримінального правопорушення при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясовувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_6 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаного підсудного за ч.2 ст.186 КК України.

Так, з огляду на ч.2 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, що карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, а за п.1 примітки ст.185 цього Кодексу, повторним у статтях 185, 186 та 189-191 визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії тяжких злочинів, а також судом враховується відсутність матеріальної збитків внаслідок повернення ТОВ «РУШ» викраденого майна, стан здоров`я підсудного і характеризуючі його особу дані на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» не перебуває, страждає на хворобу, що потребує пожиттєвої противірусної терапії та періодичні обстеження, одружений і має на утриманні неповнолітню дитину, забезпечений місцем реєстрації й проживання в м.Одесі, де характеризується позитивно, але ж раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих кримінальних правопорушень, має непогашену й не зняту у встановленому законом порядку судимість та в теперішній час притягається до кримінальної відповідальності у низки інших кримінальних провадженнях, у яких утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» і які перебувають на розгляді іншого суду м.Одеси, та на додаток до цього, - інкриміноване підсудному в цьому кримінальному провадженні протиправне діяння мало місце протягом нетривалого часу після звільнення з місця відбування покарання за попереднім вироком суду, сукупність чого обумовлює висновок про схильність вказаного підсудного до протиправної поведінки, про неможливість його виправлення в умовах суспільства та про хибність позиції сторони захисту щодо призначення останньому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини і ступінь тяжкості кримінального правопорушення за висунутим обвинуваченням та характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_6 , сукупність чого обумовлює неможливість його виправлення в умовах суспільства та внаслідок чого, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення останнього і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливо без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строків, встановлених санкцією ч.2 ст.186 цього ж Кодексу, але яке належить відбувати реально та за переконанням суду є необхідним й достатнім для виправлення зазначеної особи і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.1 ст.63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Згідно зі ст.ст.72, 63 КК України, строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання, зарахувавши йому в строк покарання час затримання під час досудового розслідування в порядку ст.208 КПК України в період з 20.09.2019 по 23.09.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Виконання вироку, після набрання ним законної сили, - покласти на ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні два флакони міцелярної води «Гарньер», які передані на зберігання під розписку представнику потерпілого ОСОБА_7 , вважати повернутими за належністю вказаній особі.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_6 , а також надати іншим заінтересованим особам та направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1