Справа № 669/906/20
Провадження № 1-кп/669/132/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Білогір`я кримінальне провадження № 0000023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноуральськ Челябінської області Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2020 року біля 20 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. Чернавіна, 13А смт. Ямпіль Білогірського району Хмельницької області, користуючись відсутністю сторонніх осіб та вільним доступом до майна, з корисливих мотивів, з хвіртки, що праворуч від входу в магазин, таємно викрав належні ОСОБА_5 куртку «Zero Time» вартістю 315 грн, вітровку «Off-white» вартістю 665 грн та мобільний телефон марки «Neffos» моделі ТР7061А вартістю 1425 грн з чохлом для мобільного телефону типу книжка вартістю 96 грн.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

29 вересня 2020 року між потерпілою та обвинуваченим укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_4 у виді арешту строком на один місяць.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди та погодився з мірою покарання, що передбачено в угоді, пояснення та думку потерпілої, яка просила затвердити угоду, а також самого обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину та надав згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди і вважає, що вона підлягає затвердженню, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як кримінальний проступок, що дає можливість обвинуваченому та потерпілій укладати угоду про примирення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, а тому підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і вважає, що виправленню та перевихованню останнього може сприяти узгоджене сторонами покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 29 вересня 2020 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000023, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді арешту на строк один місяць.

Речові докази:

- куртку «Zero Time», вітровку «Off-white» та мобільний телефон марки «Neffos» моделі ТР7061А з чохлом для мобільного телефону типу книжка, які передані на відповідальне потерпілій ОСОБА_5 , залишити у її власності;

- диск CD-R «MAXIMUS» s/n: RFD80M-8105980 з відео файлами залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1