Вирок
Іменем України

14 серпня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду, в м.Житомирі кримінальне провадження №0000110 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городня Чернігівської області, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

за ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

29 січня 2018 року солдат ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, терміном на 3 роки.

25 травня 2018 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 147, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду розвідника-далекомірника розвідувального відділення розвідувального взводу 1 десантно-штурмового батальйону вказаної військової частини.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 28, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 28, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 06 лютого 2019 року о 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за місцем фактичного проживання у м. Городня Чернігівської області, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 25 квітня 2019р., коли о 14 год. 00 хв. прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону в супроводі поліцейських та припинив вчиняти злочин.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 , солдат військової служби за контрактом, ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні вказаного вище злочину визнав повністю та дав покази які відповідають викладеному вище, при цьому пояснив, що тимчасово покинув військову частину в зв`язку з тим, що психологічно не витримав навантаження на службі, були проблеми з його дівчиною, в зв`язку з чим знаходився в депресивному стані.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів в добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження.

Виходячи з викладеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за частиною 4 статті 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу до військової частини військовослужбовця (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне визнання вини.

Згідно статті 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , не встановленно.

Згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_4 , зазначена обтяжуюча обставина як вчинення злочину повторно, дана обтяжуюча обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, так як обвинувачений вчинив продовжуваний злочин, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_4 , обтяжуючу обставину вчинення злочину повторно.

ОСОБА_4 , раніше несудимий, за місцем служби характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює, має молодий вік, просить суд не позбавляти його волі.

Враховуючи обставини кримінального провадження, особу винуватого, ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставини що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин та з урахуванням досудової доповіді на обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 407 ч. 4 КК України з застосування ст. ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1