Справа № 504/4361/20
Номер провадження 1-кп/504/1/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 смт.Доброслав

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ; прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши, в залі суду в смт. Доброслав Одеської області кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 001046 від 27.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Віньківці Хмельницької області, громадянина України, одруженого, з повною вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець, який проходить службу за контрактом на посаді начальника інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді начальника інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший лейтенант», в порушення вимог ст.ст. 11,12,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3,4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та п.1,3 ч.4 ст.24 ЗУ « Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільні небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 09 год. 00 хв. 29.09.2020 року, без поважних причин, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та ухилявся від проходження військової служби до 27.10.2020 року, проводивши час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, - нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стан, військовослужбовцем(крім строкової служби). Згідно указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015, відповідно до ст. 106 ч. 1 п.п. 1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст.ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 р оголошено проведення, зокрема, на території Одеської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 особливий період це період функціювання національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

13.02.2018 року, ОСОБА_6 уклав з Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України генерала армії України ОСОБА_7 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, строком на 5( п`ять) років. Відповідно до Наказу Міністра оборони України(по особовому складу) №80 від 13.02.2018 року, ОСОБА_6 призначено на посаду командира кадру інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №35 від 20.08.2018 року лейтенанта ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відтак, з 20.02.2018 року, тобто з моменту зарахування лейтенанта ОСОБА_6 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця- особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби за контрактом.

Відповідно до наказу командувача військового оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №40 від 25.02.2020 року, старшого лейтенанта ОСОБА_6 призначено на посаду начальника інженерної служби військової частини НОМЕР_1

Оскільки в ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 р. ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 р., ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, обвинувачення визнано судом доведеним.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, відмовився надавати покази.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі та характерезуючого матеріалу відносно обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби) є доведена у повному обсязі.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України є тяжким злочином.

ОСОБА_6 є громадянином України, одружений, з повною вищою освітою, військовослужбовець не маючий дисциплінарних стягнень, проходить службу за контрактом на посаді начальника інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому злочині. У майбутньому планує проходити військову службу та обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати. Обвинувачений брав участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуває на військовій службі із 18.07.2005 року. Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає. Згідно даних досудової доповіді орган пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання, ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини , які обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлені.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення строком на 3 роки.

Суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України строком на 1 рік, з покладенням на останнього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1