Справа № 505/3238/16-к
Провадження № 1-кп/505/24/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 року м. Подільськ

Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Подільськ Одеської області в приміщенні суду клопотання заставодавця ОСОБА_7 про повернення застави у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2016 за №-0000063, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Котовського міськрайонного суду Одеської області знаходяться матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2016 за №-0000063, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Під час розгляду даного кримінального провадження надійшло клопотання заставодавця ОСОБА_7 про повернення застави.
Клопотання мотивоване тим, що на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 13.06.2016 відносно ОСОБА_5 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 87000 (вісімдесят сім тисяч) гривень. У зв`язку з чим 13.06.2016 року заявником за підозрюваного було внесено заставу, внаслідок чого ОСОБА_5 був звільнений з-під варти.

Між тим, 26.10.2017 Котовським міськрайонним судом Одеської області, за клопотанням прокурора, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

За час дії відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання питання про звернення застави в дохід держави не вирішувалось, клопотань від прокурора до слідчого судді, суду не надходило, суд за власною ініціативою також не розглядав дане питання, а тому на підставі ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Необхідності залишення застави задля забезпечення цивільного позову або відшкодування шкоди немає, оскільки таких вимог заявлено не було, матеріальної шкоди від інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення не встановлено. Відтак, внесена за підозрюваного застава підлягає поверненню заставодавцю.
У судове засідання заставодавець не з`явився.
Присутній в засіданні обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити і повернути заставодавцю сплачений розмір застави.
Присутній в засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання заставодавця.
Прокурор проти задоволення клопотання про повернення застави не заперечував.
Заслухавши думку присутніх учасників, дослідивши надані заявниками документи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на наступне.
Відповідно до ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до будь-яких засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
Конституційний Суд України у рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина, та відповідно до ч.2 ст.64 Конституції не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, а недоторканість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади.
Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним та не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
Згідно п.16-1 ч.1 ст.3 КПК України, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, - це особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Так, у судовому засіданні встановлено та не заперечувалось прокурором, що станом на час подачі вказаного клопотання до суду і на даний час в провадженні суду перебуває кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2016 року за №0000063, щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
У вказаному провадженні ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.06.2016 було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою щодо ОСОБА_5 із можливістю внесення застави у розмірі 87000 (вісімдесят сім тисяч) гривень.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За вимогами ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
На виконання вказаної ухвали Апеляційного суду Одеської області 16.06.2016 заявником ОСОБА_7 була внесена застава у вказаному розмірі за підозрюваного ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними квитанціями та іншими документами у матеріалах судового провадження.
Між тим, 26.10.2017, Котовським міськрайонним судом Одеської області, за клопотанням прокурора, щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком два місяці, по закінченню якого продовжений не був. В той же час, заставу заставодавцю, як власнику, внесених за підозрюваного коштів повернуто не було.

За ч.11 ст.182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернута в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №-2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Тобто, утримання коштів застави у відсутність законної підстави для цього (обрання нового запобіжного заходу), порушує право власності заставодавця, внаслідок чого він позбавлений змоги реалізувати свої право на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.
Відтак, у зв`язку з припинення дії запобіжного заходу та наданням суду клопотання заставодавця про повернення застави, суддя проходить до висновку про можливість повернення заявнику внесених ним в якості застави грошових коштів за підозрюваного ОСОБА_5 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 182, 193, 194, 196, 201, 309, 376, 532 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заставодавця ОСОБА_7 про повернення застави, - задовольнити.
Заставу у розмірі 87 000 (вісімдесят сім тисяч) гривень, що внесена за підозрюваного ОСОБА_5 на рахунок №-5572 Державної казначейської служби Україниі, МФО 820172, отримувач Апеляційний суд Одеської області згідно квитанції №-103 від 16 червня 2016 року, код отримувача 02892913, на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 13.06.2016 року, - повернути заставодавцю - ОСОБА_7 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Котовським МВ ГУМВС України в Одеській області 20.06.2008 року (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1