УХВАЛА
21 жовтня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотання дізнавача-старшого інспектора сектору дізнання Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження №0000956 від 11.09.2020 року,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання дізнавача-старшого інспектора сектору дізнання Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000956 від 11.09.2020 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: шприц з речовиною прозорого кольору.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000956 від 11.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за фактом зберігання наркотичних засобів.

Так, 11.09.2020 року до ЧЧ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102», про те, що 10.09.2020 року, приблизно о 23:48 год., знаходячись за адресою: м.Одеса, Куйбишева, 6, було виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в ході огляду місця події було виявлено та вилучено шприц з невідомої рідиною.
Після чого, в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, Куйбишева, 6, вилучено шприц з невідомої рідиною.
Враховуючи, що на місці проведення вищевказаних слідчих дій, зберігалися сліди кримінального правопорушення, з метою подальшого експертного дослідження, а також з метою виключення можливості пошкодження, втрати та зникнення речових доказів в подальшому вважає за необхідне накласти арешт.

Дізнавач, посилаючись на вимоги ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, просить накласти арешт на вказане майно.
Дізнавачнадав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив задовольнити клопотання, підтримує його в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, дізнавач просить розглядати клопотання про арешт майна без виклику особи, яка є його власником, з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та дізнавача.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.

Слідчим суддею було встановлено, що слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000956 від 11.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за фактом зберігання наркотичних засобів.

Так, 11.09.2020 року до ЧЧ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102», про те, що 10.09.2020 року, приблизно о 23:48 год., знаходячись за адресою: м.Одеса, Куйбишева, 6, було виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в ході огляду місця події було виявлено та вилучено шприц з невідомої рідиною.
Після чого, в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, Куйбишева, 6, вилучено шприц з невідомої рідиною.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно.
Крім цього, слідчий суддя вважає за необхідне поновити процесуальний строк для розгляду клопотання про накладення арешту, з тих підстав, що вказані матеріали були направлені дізнавачем на адресу суду 14.09.2020 року, однак надійшли до суду 19.10.2020 року та передані 20.10.2020 року слідчому судді для їх розгляду, що з об`єктивних підстав, унеможливило розгляд клопотання у передбачений законом строк.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання дізнавача-старшого інспектора сектору дізнання Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню №0000956 від 11.09.2020 року, задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене у кримінальному провадженні №0000956 від 11.09.2020 рокув ході огляду місця події, знаходилось біля ОСОБА_6 , а саме: шприц з речовиною прозорого кольору.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1