Ухвала

Іменем України
10 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 761/6539/19
провадження № 51-3172 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року,
установив:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13 лютого 2020 року між прокурором відділу Генеральної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених частинами 1, 2 ст. 76 КК України.
Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам ст. 427 КПК України, і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків 15 днів із дня отримання копії даної ухвали.
Також ОСОБА_4 було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали від 10 липня 2020 року ОСОБА_4 звернувся з новою касаційною скаргою, в якій просив скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року та закрити кримінальне провадження.
Проте, як убачається зі змісту касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України ОСОБА_4 не дотримано, вказані в ухвалі недоліки в повній мірі не усунуто. Зокрема, у касаційній скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування судового рішення з підстав, передбачених ст. 438 КПК України.
Тобто, обґрунтовуючи незаконність вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13 лютого 2020 року між прокурором відділу Генеральної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , засуджений дає свій аналіз та викладає свої міркування щодо правильності, повноти проведення судового розгляду, при цьому конкретні порушення закону, допущені судом, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування або зміни вказаного судового рішення, не наводить.
Крім того, в ухвалі Верховного Суду від 10 липня 2020 року про залишення без руху касаційної скарги зазначалось про те, що суперечливою є позиція ОСОБА_4 в частині його вимог до суду касаційної інстанції. Разом з тим, і у повторній касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року та закрити кримінальне провадження, при цьому не зазначає вимог щодо рішення суду апеляційної інстанції, що суперечить нормам статті 436 КПК України та позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_4 повторно не містить вимог до касаційного суду, які б узгоджувалися з його повноваженнями за наслідками розгляду касаційної скарги відповідно до положень ст. 436 КПК України, про що йому наголошувалось в ухвалі Верховного Суду від 10 липня 2020 року.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу.
Питання, яке ОСОБА_4 порушує у своїй касаційній скарзі щодо призначення захисника, може вирішуватися у разі відкриття касаційного провадження в порядку, визначеному ст. 49 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3