справа № 216/5397/20
номер провадження № 1-кс/216/2478/20
УХВАЛА

про відмову в наданні дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів

08 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сидорак В.В.,

за участю секретаря судового засідання Балі А.І.,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Часової В.А. про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів та речей, в рамках проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000127 від 11.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2020 року старший слідчий СВ Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції Часова В.А. звернулася до суду з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, що містять відомості про зв`язок кінцевого обладнання споживачів телекомунікаційних послуг, у період часу з 00.00 год. 01.09.2020 по момент отримання тимчасового доступу за Sim-картами, що відповідають абонентським номерам: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Клопотання мотивовано наступним. 10.09.2020 року в період часу з 13.00 год. до 13.55 год. невстановлена особа, перебуваючи у роздягальні спортивного центру «Sport Fit», що по АДРЕСА_1 , таємно, шляхом підбору ключа, відчинила шафу для зберігання речей № НОМЕР_4 , звідки викрала особисті речі, які належали потерпілому ОСОБА_1 , а саме: механічний годинник «Breitling chronomat» A1335611/E519/435X, сонцезахисні окуляри «Cartier 1989», чорний шкіряний гаманець з грошовими коштами у сумі 1000 доларів США, наручний браслет фірми «Baraka», спричинивши останньому матеріальний збиток на загальну суму 139 145 гривень.

Проведеними заходами відділом кримінальної поліції було встановлено, що до вчинення даного злочину може бути причетна особа, яка користується мобільним терміналом ІМЕІ НОМЕР_5 , Sim-карта НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Керуючись вищевикладеним у органу досудового розслідування виникла необхідність в здійсненні тимчасового доступу до документів операторів мобільного зв`язку України ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою перевірки свідчень, наданих учасниками кримінального провадження, встановлення особи яка вчинила кримінальне правопорушення та встановлення інших обставин справи, що підлягають доказуванню в рамках даного кримінального провадження, а саме з метою отримання інформації стосовно Sim-карт оператора мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з абонентськими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 в зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, що містять інформацію про абонентів мобільного зв`язку та їх з`єднання (із зазначенням IMEI терміналів абонентів та ретрансляційних антен, у зоні покриття, яких виходили на зв`язок абоненти, дату та час, тривалість з`єднань), з яким спілкується фігуранти, що має суттєве значення по справі.

В той же час вказана інформація, що перебуває в електронних документах оператора мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відповідно до положень п.7 ч.1 ст.162 КПК України, відноситься до охоронюваної законом таємниці.

Беручи до уваги вищевикладене, а також тяжкість злочину і неможливість отримати відомості в інший спосіб, та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказана інформація має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно отримати тимчасовий доступ до інформації про зв`язок, телекомунікаційні послуги, їх тривалість, зміст, маршрути передавання тощо, яка перебуває у володінні оператора: ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », керуючись ст. ст. 40, 159, 160, 162, 163 КПК України, слідча просила клопотання задоволити.

Слідча в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності та без застосування засобів технічної фіксації, клопотання підтримала, наполягала на його задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Ознайомившись з клопотанням та доданими до нього матеріалами, приходжу до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ст. 9 ЗУ «Про телекомунікації» охорона таємниці телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передається технічними засобами телекомунікації, та інформаційна безпека телекомунікаційних мереж гарантується Конституцією та законами України.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про телекомунікації» інформація про споживача та про телекомунікаційні послуги, що він отримав, може надаватись у випадку і в порядку визначених законом. В інших випадках зазначена інформація може поширюватись лише за наявності письмової згоди споживача.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій зобов`язані зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, а надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку встановленому законом.

Таким чином, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікації про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо, належить, згідно з п.7 ч.1 ст. 162 КПК до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Нормами ст. 31 Конституції України гарантується кожному таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції; винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 8 зазначеної Конвенції проголошено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд у рішенні по «Бельгійській мовній справі» («Belgian Linguistics case») від 23.07.1968 року зазначив, що ст. 8 Конвенції «має в основному на меті захист індивіда від свавільного втручання органів державної влади в його приватне і сімейне життя» що дало підстави для трактування «права на повагу», передбаченого п. 1 ст.8, перш за все як обов`язку невтручання держави у приватну сферу громадян.

У п.56 рішення у справі «Пантелеєнко проти України» («Panteleyenko v. Ukraine») від 29.06.2006 року,заява № 11901/02, Суд зазначив, що «…як зберігання державними органами інформації про особисте життя людини, так і її використання є порушенням права на повагу до особистого життя, гарантованого п. 1 ст. 8 Конвенції…».

З аналізу ст. 8 Конвенції, здійсненого в рішеннях Європейського суду по справах «Класс та інші проти Німеччини» від 06.09.1978 року та «Кемпбелл Крісті проти Сполученого Королівства» від 27.06.1994 року, випливає, що «поняття кореспонденції включає телефонні та телеканальні зв`язки», телефонні розмови входять в поняття «приватне життя» і кореспонденція», таємниця кореспонденції особи має такий самий ступінь правового захисту, як і особисте та сімейне життя та недоторканість житла.

Вимоги здійснення процесуального заходу «згідно із законом» і щодо його «необхідності в демократичному суспільстві» повинні виконуватись сукупно, а здійснюваний захід має переслідувати лише ту мету, яка згадана в п.2 ст. 8 Конвенції.

Зокрема, Європейський суд у пп.49-54 рішення у справі «Волохи проти України» від 02.02.2007 року, заява № 23543/02, відзначив, що «…втручання не може розглядатись як таке, що було здійснено «згідно із законом», оскільки законодавство… не визначає з достатньою чіткістю межі та умови органами влади дискреційних повноважень у сфері, про яку йдеться, і не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля…». Поняття «необхідності» втручання передбачає, що для такого втручання є нагальна суспільна потреба і що втручання пропорційне законній меті його здійснення (п.44 рішення Суду у справі «Кемпбелл проти Сполученого Королівства» від 25.03.1992 року,заява № 13590/88). Європейський суд не давав чіткого визначення вислову «необхідний у демократичному суспільстві», він дозволяє державам у межах власного розсуду визначати, що є необхідним за певних обставин; питання того, чи вийшла держава за межі розсуду, досліджується тією мірою, яка залежить від права, порушення якого стверджується, і серйозності втручання.

Також Конституційний Суд України в рішенні від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 відзначив, що інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї… Така інформація про особу є конфіденційною; збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

На обґрунтування необхідності задоволення зазначеного клопотання слідчим долучено до матеріалів справи лише інформування начальника ВКП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Бакаляра В. щодо вчинення даного кримінального правопорушення можуть бути причетна особи, які користуються мобільним терміналом імеі НОМЕР_5 , Sim-карта НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Слідчим не доведено та не надано належних і допустимих доказів, щодо належності вказаного номеру телефону конкретній особі.

Також слідчим не доведено, що вичерпані всі можливості для встановлення причетних до кримінального правопорушення осіб у інший спосіб.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.159, 163-164 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Часової В.А. про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів та речей, в рамках проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000127 від 11.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: В.В. Сидорак