Справа № 635/8972/19
Провадження по справі №1-кп/635/429/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н ОВ И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, посилаючись на те, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки усі ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КК України, які існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку триманні під вартою, просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначив, що він має міцні соціальні зв`язки, батька похилого віку, який хворіє і потребує його допомоги, постійне місце проживання, має можливість працювати, оскільки займається ремонтом автомобілів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого, проти задоволення клопотання заперечувала та просила змінити її підзахисному запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду через відсутність на це коштів та незадовільний стан здоров`я, а також впливати на свідків. Крім того, ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені та не підтверджені, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, його батько є особою похилого віку та часто хворіє, а тому потребує його допомоги.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому запобіжний захід відносно ОСОБА_4 продовжувався, останній раз ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2020 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 08 лютого 2021 року.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, який класифікується як тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який класифікується як тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, враховує фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, незаконному зберіганні та придбанні вогнепальної зброї, що в сукупності вказує на підвищену суспільну небезпеку як самих діянь, так і особи обвинуваченого.

Слід зазначити, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, даних про його особу, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого у сукупності із тяжкістю покарання та даними про особу обвинуваченого, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Отже, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.

Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 УПК України, оскільки на теперішній час свідки по даному кримінальному провадженню не допитані. Крім того, свідок ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 за якою обвинувачений просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Також суд вважає, що у обвинуваченого продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, незаконному зберіганні та придбанні вогнепальної зброї, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, законних та постійних джерел доходу не має,отже перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, в тому числі щодо збуту наркотичних засобів.

При цьому, суд не приймає доводи захисника про те, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому числі і наявність родини.

Твердження обвинуваченого про те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та має батька похилого віку, самі по собі не спростовують висновків суду щодо доцільності продовження строку тримання його під вартою, не зменшують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому доводи останнього суд не вважає визначальними саме з урахуванням негативних відомостей про особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінується обвинуваченому, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, ризик продовження або повторення протиправної поведінки , суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, у судове засідання, призначене на 04 лютого 2021 року, свідки, викликані у встановленому КПК України порядку, не з`явилися без поважних причин та не повідомили про причини неприбуття.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про застосування примусового приводу до свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ухвала про їх привід органами поліції не виконана.

Учасники кримінального провадження підтримали клопотання прокурора.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 139, 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, суд має право постановити ухвалу про привід свідка.

Враховуючи ту обставину, що вищевказані свідки не виконали покладені на них процесуальні обов`язки без поважних причин та не з`явились за викликом у судове засідання, суд вважає за необхідне застосувати до свідків привід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139-143, 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, продовжити на шістдесят днів до 04 квітня 2021 року.
Застосувати привід до свідків:
ОСОБА_7 , який мешкаєза адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_8 , який мешкаєза адресою: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_9 , який мешкаєза адресою: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_10 , який мешкаєза адресою: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_7 .

Привід здійснити на 15 березня 2021 року 12 годину 00 хвилин в приміщення Харківського районного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Сковороди, 18, у супроводі особи, яка виконує ухвалу.
Виконання ухвали в частині здійснення приводу свідків доручити Люботинському ВП Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Копію ухвали направити Люботинському ВП Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області для виконання в частині приводі свідків, Харківській місцевоій прокуратурі № 6 для контролю.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Суддя ОСОБА_1