Справа № 204/2574/20
Провадження № 1-в/204/815/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2020 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 410 від 22 квітня 2020 року, зазначено про те, що клінічна картина захворювання характеризується наявністю актуальних маячних ідей впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин, що поряд з відсутністю критичного ставлення до скоєного правопорушення та свого стану, свідчить про зберігання хворим особливої небезпеки для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 суду пояснила, що психічний стан пацієнта спочатку минулого огляду комісії лікарів психіатрів як був нестабільним, так і продовжує залишатись нестабільним і на даний час. Стан пацієнта полягає в тому, що він не розуміє проявів свого захворювання. У пацієнта є порушення мислення, що в свою чергу формує неправильні та не логічні умовиводи, і саме по цій причині він не розуміє неправильності своїх думок. У пацієнта не має усвідомлення своїх маячних ідей, в цьому і проявляється відсутність у нього критики до свого стану. Маячні ідеї пацієнта проявляються в його ствердженнях, а саме те, що він вказував, що під час спілкування з людьми відчував, як вони витягували з нього енергію, після чого погано себе почував, стверджує, що оточуючі знали його думки, слідкували за ним через комп`ютер, «записували через веб камеру, прослуховували», розповідає, що мати підсипала до їжі щось отруйне, бо «смак їжі змінювався», заявляє, що мати до нього погано відносилась, сміялася над ним, ці всі його думки і висновки і є маячними ідеями. На території України є лише один заклад з суворим наглядом, є також заклади з посиленим наглядом. Однак в зв`язку з тим, що в пацієнта наявні маячні ідеї, його не можливо рекомендувати на переведення до закладу з посиленим наглядом. В даному випадку переведення до закладу з посиленим наглядом буде недоречним. Більш закладів з суворим наглядом на території України не було створено. Відповідно до наказу МОЗ є вичерпний перелік усіх закладів, які маються на території України, а саме з посиленим та звичайним наглядом. Однак з суворим наглядом є лише один заклад в якому і лікується пацієнт. Щодо прийому пацієнтом лікування, пояснила наступне: ліки пацієнту надають залежно від інструкції, яка додається до них, і коли саме їх необхідно вживати: чи після сніданку, обіду чи вечері. Після судового засідання, коли вони повернуться до лікарні, пацієнта нагодують сніданком, після чого він прийме відповідні ліки, які йому назначив лікуючий лікар. Дані пігулки впливають саме на захворювання, а ніяк не на стан пацієнта. При їх вживанні він може розуміти все, що відбувається навколо нього у відповідності до свого психічного стану. Також є ліки, які мають седативний вплив. Дані ліки пацієнту надаються на ніч, це робиться задля покращення сну пацієнта. Дані пояснення вона надає, опираючись на висновок комісії лікарів психіатрів. В судовому засіданні вона не може встановити чи є у пацієнта маячні ідеї, оскільки їй для даного визначення необхідний достатній час, а не 10 хвилин під час судового засідання. Після судового засідання пацієнт отримає сніданок та прийме відповідні ліки, які впливають на купування його маячних ідей. Дані пігулки призначені його лікуючим лікарем для купування хвороби, а саме для купування маячних ідей. Ліки починають діяти через деякий час та мають пролонговану дію. Якщо пацієнт пропустить прийом таблеток один раз, то нічого в його психічному стані не зміниться. Однак, якщо ж пацієнт систематично буде порушувати їх прийом, то в його психічному стані можуть відбутися зміни в негативному напрямку. Саме в зв`язку з тим, що стан пацієнта не є стабільним комісія лікарів психіатрів вважає за необхідним продовжити строк лікування у закладі з суворим наглядом.
Прокурор ОСОБА_4 враховуючи висновок комісії лікарів психіатрів, пояснення учасників процесу, а також те, що у пацієнта відповідно до висновку наявний нестійкий стан, має місце маячна симптоматика, вважав необхідним продовжити застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 , просив відмовити в задоволенні заяви, суду пояснив, що дійсно в нього були маячні ідеї, однак вони були близько двох років тому, на даний час в нього їх не має. Вважає, що він за два роки, які перебуває у даному закладі вже вилікувався, і в подальшому в лікуванні в закладі з суворим наглядом не потребує. Вважає, що його лікування може бути продовжено в лікарні з посиленим наглядом. В лікарні з посиленим наглядом менший термін перебування на лікуванні. В лікарні з посиленим наглядом менше тримають та менший строк лікування. Вважає, що три роки лікування є достатнім для його лікування. Зазначає, що в нього не має маячних ідей, і він є зовсім здоровою людиною. Саме захворювання таке, як шизофренія є невиліковним. Три роки вважає достатнім для підлікування цього захворювання. Вказує, що прояви шизофренії через деякий час можуть проявитись, однак він вважає, що в нього дані прояви неможливі. Все, що вказано в висновку щодо симптомів є правдивим, дійсно вони в нього були, однак вони були у 2018 році, тобто два роки тому. З 2018 року в нього їх вже не має. Після тієї поганої події, яка відбулася та підчас розгляду його справи в суді, близько шести місяців в нього вони ще були. Після того, як було розглянуто кримінальну справу, в нього все закінчилось. Кримінальна справа була щодо нього, він вбив свого батька та свою бабусю. Зазначає, що в нього є критичне ставлення до лікування. Критичне ставлення, на його думку, це його погляд з боку на його лікування. Він ставиться критично до свого стану здоров`я, вважає, що те що вказують лікарі є неправдою, та в нього цього не має. Вважає себе здоровою людиною. Вважає, що має можливість себе критично оцінювати. Вказує, що стан його здоров`я є задовільним. Сьогодні він не приймав ліки вранці так як він їхав до суду. Завжди ліки він приймає вранці. Він раніше не хотів приймати участь у розгляді заяви щодо продовження відносно нього строку лікування, так як він думав, що не має сенсу їхати бо все рівно буде продовжено його строк лікування у лікарні з суворим наглядом, та його продовжать лікувати. В дане засідання він приїхав, оскільки в нього з`явилась надія на те, що коли адвокат подав апеляцію на попереднє рішення суду і воно було скасовано, що в цей раз його переведуть в іншу лікарню, де буде пом`якшений режим лікування, в зв`язку з чим його стан покращиться. В даній лікарні він знаходиться вже два роки. За ці два роки в його лікуванні змінювались пігулки. На протязі двох років він постійно приймає ліки. Вважає, що він не становить загрози для оточуючих вже два роки, в зв`язку з чим може бути переведений на лікування до закладу з посиленим наглядом.
Адвокат ОСОБА_5 підтримав думку ОСОБА_7 , зазначивши, що та інформація яка викладена у висновку комісії лікарів психіатрів та пояснення, які були надані представником в судовому засіданні не дають підстав для винесення висновку щодо того, що ОСОБА_7 страждає даним психічним захворюванням. Заперечував проти задоволення заяви та просив змінити режим лікування на більш м`який.
Згідно ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Частиною 5 ст. 94 КК України передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Частиною 2 ст. 95 КК України передбачено, що особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
При вирішенні питання, щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, суд врахував висновок комісії лікарів психіатрів згідно якого, за між комісійний період в клінічній картині захворювання у хворого продовжували зберігатись значущі маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин на адресу родичів. Зберігались формальні розлади мислення у вигляді паралогічності, різноплановості. Був емоційно невиразний, одноманітний. Скоєне правопорушення не заперечував, однак казав, що нічого не пам`ятає, припускав, що міг це зробити. Омани сприйняття заперечував, поведінкою не виявляв. У відділенні був замкнутий, майже ні з ким не спілкувався. Заперечував агресивну, неадекватну поведінку у минулому. Психічно хворим себе не вважав. Висловлював маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Повідомляє, що під час спілкування з людьми відчував, як вони витягували з нього енергію, після чого погано себе почував. Стверджує, що оточуючі знали його думки, слідкували за ним через комп`ютер, «записували через веб камеру, прослуховували». Розповідає, що мати підсипала до їжі щось отруйне, бо «смак їжі змінювався». Заявляє, що мати до нього погано відносилась, сміялася над ним. Заперечує факти з медичної документації про свою агресивну поведінку до членів родини: сварки, бійки з батьком та бабусею, нанесенням тілесних ушкоджень матері. Про мотиви скоєного правопорушення повідомив, що батько «кашляв, чим мене дуже роздратував, а бабуся вже потім потрапила «під гарячу руку». Критика до свого хворобливо стану відсутня, вважає себе психічно здоровим.
Крім того, суд зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_7 зазначав, що він є здоровою людиною і подальшого лікування він не потребує.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Гюльфуччі проти Франції» (заява № 31038/12) зазначив, що особа не може бути позбавлена його або її свободи на підставі психічного розладу, окрім випадків, коли було достовірно продемонстровано, що він або вона мали психічні розлади, а психічний розлад був такого типу або рівня, який забезпечує примусове ув`язнення, а продовження ув`язнення не виходить за межі продовження існування розладу.
Встановлені в судовому засіданні обставини, досліджені матеріали особової справи, пояснення представника установи в їх сукупності в повній мірі підтверджують висновок комісії лікарів-психіатрів № 410 від 22 квітня 2020 року та існування особливої небезпеки ОСОБА_7 для оточуючих, що обумовлює необхідність лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Що стосується доводів захисника про можливість переведення ОСОБА_7 в лікарню з більш м`яким наглядом, то суд зазначає наступне.
Суд не може встановлювати обмеженого строку для медичного лікування особи, оскільки останній продовжував би становити соціальну небезпеку до його остаточного одужання. Більше того, проводилися регулярні (двічі на рік) перевірки стану його здоров`я. При цьому, тривалість примусового лікування ОСОБА_7 виправдовувається необхідністю захисту суспільства.
Виважене чи умисне застосування убійної сили державними уповноваженими, а також позитивний обов`язок держави захищати право на життя, або введення ефективних положень кримінального закону з метою не допустити вчинення правопорушень чи злочинів, включаючи і фізичну недоторканність людей. Також це може означати, що за певних, чітко визначених обставин, позитивний обов`язок, покладений на державні органи, може виражатися у практичному застосуванні превентивних заходів з метою захисту особи, життя якої перебуває під загрозою з боку кримінальних дій іншої особи, а також можливе регулювання ситуації, що потребує затримання душевнохворої особи, яка виявляє симптоми перебування під загрозою вчинення самогубства (див. Keenan v. the Unated Kingdom)
Слід також зазначити, що на сьогодні судом не розглядалося питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, як того вимагає ч. 1 ст. 95 КК України.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги зазначений висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2018 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1