Дата документу 25.08.2020 Справа № 310/4475/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/4475/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/868/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянська Запорізької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК У країни,
за участю прокурора ОСОБА_7
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_6 .
Прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2020 року, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 від 30 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді 2 місяців цілодобового домашнього арешту, строком до 08 вересня 2020 року включно з покладенням певних обов`язків.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим, прокурором не доведено існування ризиків, на які вони посилаються в клопотанні в обґрунтування застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та не обирати запобіжний захід взагалі.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ст.177 КПК України.
Проте, приймаючи рішення про недоведеність наявності ризику ухилення від досудового розслідування, слідчий суддя прийняв до уваги поведінку ОСОБА_6 після вчиненого злочину, коли останній залишився на місці події, а також той факт, що він з`явився на виклик суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Крім того, слідчий суддя також дійшов висновку про наявність у підозрюваного достатніх стійких соціальних зв`язків за рахунок постійного місця проживання, наявності сім`ї та місця роботи.
Проте, у наданій підозрюваним довідці про склад сім`ї, на яку йде посилання в ухвалі слідчого судді, відповідно до ст.3 КПК України з близьких родичів та членів сім`ї зазначена тільки його мати - ОСОБА_11 . Всі інші особи не підпадають під положення п.1 ч.1 ст.3 КПК України. У той же час, необхідно зазначити, що ОСОБА_6 неодружений та дітей не має.
Крім того, твердження ОСОБА_6 про наявність у нього місця роботи викликає обґрунтовані сумніви. Прокурором у судовому засіданні зверталось увагу на те, що відповідно до наданої підозрюваним довідки, він працевлаштувався з 01 липня 2020 року, тобто вже після скоєного злочину, а в період часу з 01 травня 2020 року до 30 червня 2020 року нібито проходив стажування, що трудовим законодавством заборонено. На підтвердження сумнівів щодо факту працевлаштування також вказує той факт, що довідка видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 , який є родичем підозрюваного.
Також прокурор зазначає, що мотивуючи не доведення слідчим та прокурором наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийняв до уваги наявність проведених на час розгляду клопотання допитів потерпілого та свідків, а також факт їх постійного мешкання у іншому населеному пункті (м.Енергодар).
Апелянт вважає, що наявність цих фактів не виключає можливість незаконного впливу на вказаних осіб, так як у ході досудового розслідування, окрім допитів, планується проведення з потерпілим та свідками також інших слідчих дій. Проживання потерпілого та свідків у іншому місті, яке не є занадто віддаленим від м. Бердянська, ніяким чином не виключає можливості незаконного впливу на них.
Також прокурор не погоджується із висновком слідчого судді про відсутність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України щодо перешкоджання кримінальному провадженню шляхом створення алібі особі, яка разом із підозрюваним спричинила потерпілому тілесні ушкодження.
Прокурор вважає, що твердження ОСОБА_6 про те, що він не знає цю особу та не може будь-яким чином вплинути на неї, не витримують будь-якої критики, адже відповідно до показань свідків, як під час побиття потерпілого, так і після цього, дана невідома особа спілкувалась та знаходилась весь час із підозрюваним. В той же час, цілком зрозумілим є той факт, що ОСОБА_6 не бажає, щоб органом досудового розслідування було встановлено особу, яка разом з ним спричинила потерпілому тілесні ушкодження, так як саме це є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.121 КК України. Тому факт зацікавленості ОСОБА_6 у тому, щоб ця особа не була встановлена, є очевидним.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_13 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ігноруванням практики ЄСПЛ, оскільки оскаржувана ухвала ґрунтується виключно на припущеннях.
Обставини справи не було об`єктивно з`ясовано, не було досліджено та навіть наведено жодного доказу, на підставі якого слідчий суддя робив свої висновки про необхідність застосування цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_6 . Не зазначено мотивів та обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, не дотримано та не обґрунтовано мету та підстави застосування саме цілодобового домашнього арешту, як того вимагає ст.177 КПК України, не враховано обставини у відповідності до ст. 178 КПК України. А тому висновки слідчого судді про нібито наявність ризиків - переховування, тиску на свідків,потерпілих, що передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК є лише припущенням слідчого судді.
Слідчий суддя, зазначаючи в ухвалі про нібито наявність ризиків у справі, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України , не навів жодного доказу для такого висновку, керуючись лише припущенням та тяжкістю злочину, який інкримінують ОСОБА_6 .
Стосовно обґрунтованості підозри апелянт зазначає, що з матеріалів кримінального провадження та додатків до клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається , що органом досудового розслідування взагалі не надано до суду документу, а саме: висновку експерта, який би вказував на визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_14 , що свідчить про відсутність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України. Єдиний доказ на підтвердження ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, який був наданий стороною обвинувачення, і то не з першого судового засідання, це довідка-бесіда від 07 липня 2020 року, яка написана власноручно слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , де вона зазначає про те,що проводить бесіду з експертом СМЕ та останній їй повідомляє, що в разі підтвердження діагнозу потерпілого медичними та лабораторними методами, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_14 буде кваліфікуватися як тяжкі тілесні ушкодження. Отже, на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не доведено обґрунтованості підозри саме за ч. 2 ст. 121 КК України. Натомість слідчий суддя вважає , що стороною обвинувачення доведена обґрунтованість підозри саме за такою статтею. На даний час потерпілий переведений з реанімації до звичайного відділення, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у нього до сих пір не встановлений.
Ухвала слідчого судді від 08 липня 2020 року взагалі не містить посилань на обставини, які свідчать про існування обґрунтованості підозри, обставини ,які свідчать про наявність існування ризиків , передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованості неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Слідчий суддя вдався до загальних формальних посилань в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , про доведення прокурором обґрунтованості підозри, доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, та взагалі не обґрунтувавши в ухвалі неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, що свідчить про невідповідність ухвали слідчого судді вимогам п.4 ч.1 ст.196 КПК України, п.2 ч. 1 ст. 372 КПК України.

ОСОБА_6 жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватися від органів слідства чи суду. Інші дані, які б свідчили про наявність цього ризику, в матеріалах, доданих до клопотання слідчого, відсутні. Більш того, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, а саме: сім`ю, до складу якої входить мама, бабуся, троє неповнолітніх сестер, раніше він не судимий, працює адміністратором кафе, час роботи з 09.00 години до 23.00 години, має позитивні характеристики за місцем проживання. Зазначені обставини об`єктивно свідчать про те, що, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом ніж цілодобовий домашній арешт, ОСОБА_6 не буде вчиняти спроб втечі.

В матеріалах провадження не міститься достовірних та перевірених фактів, що ОСОБА_6 буде незаконно впливати на свідків, потерпілих.

Апелянт вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, наприклад, особисте зобов`язання або домашній арешт у нічний час, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також сторона захисту зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 29 червня 2020 року, хоча чекав на місці сутички з потерпілими поліцію, і нікуди не переховувався від правоохоронних органів, що вказує на відсутність ризиків взагалі, так як підозрюваний навпаки намагався пояснити поліції про всі обставини сутички з потерпілими, які першими нанесли йому удар в район тулуба, після чого він розпочав самозахист. Але сторона обвинувачення вирішила по іншому, та наступного дня вручила підозрюваному повідомлення про підозру за ч. 2 ст.121 КК України, для отримання якого ОСОБА_6 з`явився по першому виклику. Але слідчий суддя не взяв до уваги всі наведені обставини та застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на думку апелянта, є занадто суворим у даному випадку.

Таким чином, апелянт вважає, що слідчим суддею при розгляді вказаного клопотання було допущено неповноту судового розгляду, а постановлене за його результатами з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону судове рішення ґрунтується на висновках суду, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 01 липня 2020 року слідчий СВ Бердянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_10 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 в якому зазначила, що 29 червня 2020 року нею внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001708 дані за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння ОСОБА_14 , вчинене групою осіб, за ч. 2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 червня 2020 року приблизно в 03 годині 30 хвилин, знаходячись на відкритій ділянці місцевості біля входу в кафе «Наутілус», розташованого за адресою: Запорізька обл., м.Бердянськ, вул. Горького, буд. 16, ОСОБА_6 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_14 , нанесли потерпілому ОСОБА_14 кожний декілька ударів руками в голову та грудну клітину, від яких ОСОБА_14 впав на землю.

Відразу після цього ОСОБА_6 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, діючи групою осіб, вдвох нанесли потерпілому кожний приблизно по десять ударів ногами в область обличчя та тулуба, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому виличної дуги правої виличної кістки без зміщення, перелому латеральної стінки правої очниці зі зміщенням до середини до 2,3 мм, перелому передньої, медіальної і латеральної стінок правої верхнєщєлепної пазухи, осколкового перелому латеральної стінки лівої половини основної пазухи зі зміщенням відламків до порожнини пазухи до 4 мм, осколкового перелому латеральної стінки правої половини основної пазухи зі зміщенням відламків до порожнини до 2 мм, осколкового перелому луски лівої скроневої кістки без зміщення, перелому луски правої скроневої кістки зі зміщенням до порожнини черепа до 1,5 мм, перелому надочного краю лобної кістки справа з продовженням лінії перелому на передню і задню стінки правої лобної пазухи та множинних забоїв легенів які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_6 своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1) оглядом місця події, проведеним 29 червня 2020 року на відкритій ділянці місцевості біля входу до кафе «Наутілус», розташованого за адресою: Запорізька обл., м.Бердянськ, вул. Горького, буд. 16, під час якого було виявлено множинні сліди крові;

2)показаннями потерпілого ОСОБА_14 про те, що 29 червня 2020 року приблизно о 03:30 годині він відпочивав в компанії своїх друзів неподалік від кафе «Наутілус» в м. Бердянськ. В ході відпочинку до них підійшли двоє раніше незнайомих їм чоловіків, які розпочали вести себе дуже агресивно та висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою. Він з даного приводу зробив їм зауваження, на що вони розпочали наносити йому множинні удари руками та ногами по тулубу та голові;

3) показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про те, що 29 червня 2020 року приблизно о 03:30 годині вони відпочивали неподалік від кафе «Наутілус» в м. Бердянськ. В ході відпочинку ОСОБА_18 стало зле та до неї підійшли двоє раніше незнайомих їм чоловіків, які розпочали вести себе дуже агресивно та висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою. В ході конфлікту вказані чоловіки розпочали наносити ОСОБА_14 множинні удари руками та ногами по тулубу та голові. Надалі ОСОБА_14 було госпіталізовано до Бердянської міської лікарні.

4) впізнанням, проведеними зі свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які впізнали ОСОБА_6 , як особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_14 ;

5) довідкою КНП «БТМО» БМР від 29 червня 2020 року, згідно з якою, у ОСОБА_14 наявні такі тілесні ушкодження: перелом виличної дуги правої виличної кістки без зміщення, перелом латеральної стінки правої очниці зі зміщенням до середини до 2,3мм, перелом передньої, медіальної і латеральної стінок правої верхнєщєлепної пазухи, осколкового перелому латеральної стінки лівої половини основної пазухи зі зміщенням відламків до порожнини пазухи до 4 мм, осколкового перелому латеральної стінки правої половини основної пазухи зі зміщенням відламків до порожнини до 2мм, осколкового перелому луски лівої скроневої кістки без зміщення, перелому луски правої скроневої кістки зі зміщенням до порожнини черепа до 1,5мм, перелому надочного краю лобної кістки справа з продовженням лінії перелому на передню і задню стінки правої лобної пазухи та множинні забої легенів;

6) поясненнями підозрюваного ОСОБА_6 , про те, що 29 червня 2020 року приблизно о 03:10-03:15 годині, проходячи з малознайомою йому компанією повз кафе «Наутілус» по вулиці Горького в місті Бердянськ, Запорізької області, він зробив зауваження дівчині, якій було зле біля вказаного кафе. У відповідь на його зауваження в нього виникла словесна перепалка з хлопцем, який був разом з нею. В ході вказаного конфлікту хлопець наніс йому один удар в область правого плеча рукою, а він у відповідь наніс йому два удари руками в область обличчя, від яких той упав на землю. Коли останній знаходився в положенні лежачи на правому боці на землі, він наніс йому удари підошвеною частиною ніг удари в область тулубу та голови, точної кількості та локалізація він вказати не може.

7) висновком №730 КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР від 29 червня 2020 року, згідно з яким, 29 червня 2020 року о 05:30 годині у ОСОБА_6 було підтверджено факт вживання алкоголю.

У ході проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про можливість невиконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього чинним кримінальним процесуальним законодавством, слідчим, прокурором, або судом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.177 КПК України, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та, або суду.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, та за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Враховуючи те, що у ОСОБА_6 відсутні стійкі соціальні зв`язки,у зв`язку з чим, підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, та вільно пересуваючись по території України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що у свою чергу унеможливить проведення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, або інших учасників кримінального провадження.

Даний ризик підтверджується тим, що у кримінальному провадженні встановлені потерпілий ОСОБА_14 та свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , які дають показання, що викривають ОСОБА_6 у скоєному злочині. У зв`язку з чим, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , застосовуючи погрози, насильство, або будь-яким іншим шляхом може схилити потерпілого та свідків до надання неправдивих показань.

Згідно з п.4 ч.1 ст.177 КПК України, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даний ризик підтверджується тим, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , він скоїв разом із невстановленою особою, називати анкетні дані якої він відмовляється. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, матиме реальну можливість для спілкування з даною невстановленою особою та створення для неї алібі.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 при ухваленні вироку, наслідки злочину, а саме: отримання потерпілим тілесних ушкоджень, суспільний резонанс, викликаний діянням, слідчий вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з таких підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 , вільно пересуваючись по території Запорізької області, та тяжкість вчиненого злочину, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнути покарання буде переховуватися від органів досудового розслідування.

Слідчий просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів. На підставі ч.4 ст.184 КПК України розмір застави не визначати.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177,178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, слідчого, думка прокурорів, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 є передчасними та мають перевірятися в ході досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, є недоведеними.

Обґрунтовуючи свої висновки в цій частині, слідчий суддя звернув увагу на те, що підозрюваний самостійно свідомо залишився на місці злочину, з`являвся на виклики слідчого, надав пояснення, не ухиляється від слідчих дій, з`явився на виклик суду для розгляду зазначеного клопотання, що на переконання слідчого судді спростовує твердження органу досудового розслідування щодо наміру підозрюваного переховуватися від досудового розслідування та суду. Крім того, слідчий суддя також дійшов висновку про наявність у підозрюваного достатніх стійких соціальних зв`язків за рахунок постійного місця проживання, наявності сім`ї та місця роботи.

Також слідчим суддею зазначено, що клопотанням та доданими до нього матеріалами не доведено, а відповідно слідчим суддею не встановлено наявності ризику щодо можливого впливу на свідків та потерпілого в даному провадженні, оскільки відомостей щодо такого впливу на теперішній час немає. З доданих до клопотання протоколів допитів слідує, що потерпілий та свідки допитані, їх показання зафіксовані. Крім того, слідчий суддя врахував, що потерпілий та свідки постійно мешкають в іншому населеному пункті, а саме в м.Енергодарі, яке знаходиться на значній відстані від місця проживання підозрюваного. Про існування інших свідків, яких слідчий тільки буде допитувати, підозрюваний не знає, а відповідно і виключена можливість впливу на них з боку підозрюваного.

Не доведено також слідчим, що підозрюваний іншим чином може перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки не спростовано пояснення ОСОБА_6 , який зазначив, що він не знає особу, яка разом з ним була під час події. Спілкування підозрюваного з цією особою, на думку слідчого судді, жодним чином не може створити останній алібі, оскільки подія відбулася в присутності багатьох осіб, які можуть впізнати та вказати на особу, яка приймала участь у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на потерпілого і свідків у цьому провадженні, оскільки доводи прокурора про існування таких ризиків ґрунтуються лише на припущеннях, а також на тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворості можливого покарання. В той же час, згідно з матеріалами, доданими до клопотання, ОСОБА_6 залишався на місці події та від правоохоронних органів не переховувався, з`являвся на виклики слідчого та за викликом суду для розгляду клопотання, має постійне місце проживання, об`єктивних відомостей про те, що він незаконно впливає чи має намір впливати на свідків чи потерпілого у цьому провадженні, суду не надано, з потерпілим та свідками підозрюваний до вищевказаних подій знайомий не був.

Крім того, при апеляційному розгляді стороною захисту надано розписку від імені потерпілого ОСОБА_14 , згідно з якою ОСОБА_6 повністю відшкодував потерпілому матеріальні збитки, надав йому допомогу в лікарні відразу після його госпіталізації та вони домовилися, що ОСОБА_6 виплатить потерпілому 120 000 грн моральної шкоди.

В той же час, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність ризику можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на особу, яка, згідно з повідомленням про підозру, разом з ОСОБА_6 вчинила вищевказане правопорушення.

На думку колегії суддів, цей ризик обумовлений фактичними обставинами кримінального правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , а також тим, що інша особа, яка за показаннями свідків та потерпілого разом з ОСОБА_6 вчинила правопорушення, ще не встановлена органом досудового розслідування, та сам підозрюваний цю особу не називає.

Разом з цим, викладене не завадило слідчому судді прийняти правильне по суті рішення за наслідками розгляду клопотання.

Так, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_6 не зможе запобігти встановленому ризику, тому необхідним і достатнім для забезпечення цілей даного провадження буде застосування до останнього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ці висновки слідчого судді прокурором не спростовані з наданням відповідних доказів.

Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не виконує своїх процесуальних обов`язків чи перешкоджає кримінальному провадженню, в наданих суду матеріалах провадження немає, не надано таких відомостей і при апеляційному розгляді.

Колегія суддів вважає, що застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти встановленому ризику, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про безпідставність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту також є непереконливими, з огляду на фактичні обставини та ступінь тяжкості правопорушення, у якому підозрюється останній.

Обставини, на які посилається сторона захисту, фактично були враховані слідчим суддею при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Отже, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення поданих апеляційних скарг не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2020 року, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 від 30 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді 2 місяців цілодобового домашнього арешту, строком до 08 вересня 2020 року включно з покладенням певних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4