Житомирський апеляційний суд
Справа №272/722/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі у режимі відеоконференції з Андрушівським районним судом Житомирської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 (далі ОСОБА_9 ) у кримінальному провадженні за ст. ст. 187 ч. 2, 309 ч. 2 КК України,-
в с т а н о в и в:

Цією ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на 60 днів до 28.01.2021 включно.
В апеляційній скарзі обвинувачуваний ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час. Твердить про необґрунтованість ухвали, відсутності ризику впливати на потерпілих, оскільки вони вже були допитані в суді першої інстанції. Зазначає про необхідність свого працевлаштування з метою утримання сім`ї.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та доводи захисника в підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів справи видно, що в провадженні Андрушівського районного суду Житомирської перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України.
Зокрема, ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що: близько 22 год 30 хв 04.02.2020. у домогосподарстві ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою та сумісно з іншим обвинуваченим ОСОБА_10 , з корисливих мотивів вчинив напад на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що виразилося у приставлянні леза ножа до шиї потерпілого, та заволодів майном потерпілих на суму 5550 грн.
У судовому засіданні 30 листопада 2020 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , який закінчувався.
Вирішуючи вказане клопотання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема, з урахуванням даних про особу ОСОБА_9 , який суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до обгрунтованих висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням вищевказаних обставин та даних про особу ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий: 29.02.2012 за ст. ст. 187 ч. 3, 185 ч. 3, 395, 297 ч. 2, 70 ч. 1 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 27.11.2018, 20.03.2019, 22.08.2019 повідомлений слідчим СВ Фастівського ВП Васильківського ВП ГУНП у Київській області про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 309 ч. 1, 309 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, які направлені до суду для розгляду, не працює, має можливість змінити місце проживання - стороною обвинувачення доведено, що на даний час продовжують існувати ризики можливого продовження вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, впливати на свідків та ухилитися від суду з метою уникнення покарання за інкримінуємий йому злочин.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов мотивованих висновків про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе гарантувати належної процесуальної та суспільної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 та не запобігатиме вказаним ризикам, визначеним у ст. 177 КПК України, а також про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у строк до 28.01.2020.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 28 січня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: