ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 347/1698/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/36/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000847 від 04.09.2020 року, за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області розглядається кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000847 від 04.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.27 ч.2 ст.15, п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.2 ст.15 п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, ОСОБА_10 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.2 ст.15, п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відповідно до відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2020 року, на строк до 14 січня 2021 року включно, з утриманням його в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Суд мотивував своє рішення тим, що на даній стадії судового провадження ризики передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2020 року та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, оскільки у поданому прокурором клопотані про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не наведено нових ризиків, або збільшення попередніх.

Вказує, що ОСОБА_6 перебуває в шлюбі, має на утриманні неповнолітню доньку, постійне місце проживання, працевлаштований, позитивно характеризується.

Вважає, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обовязків.

Адвокат ОСОБА_8 , який також діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2020 року та обрати ОСОБА_6 інший, більш м`який запобіжний захід.

Свої доводи мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою.

Посилається на те, що обгрунтованість підозри судом не перевірялась. Також не враховано обставини, що свідчили на користь обвинуваченого, зокрема його вік та стан здоровя, міцність соціальних звєязків, постійного місця роботи, позитивну репутацію, як ветерана АТО, майновий стан, відсутність ризиків продовження чи повторення протиправної поведінки.

Апелянт заперечує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зазначає, що суд не розглянув можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просять скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора і обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги адвоката обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Висновок, викладений в ухвалі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2020 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не допустив таких порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для його скасування.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

Суд першої інстанції встановив, що обставини, зазначені при обранні та, відповідно, продовжені запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 існують і по даний час.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , який є особою неодноразово судимою, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочину, що свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

За наведених обставин, доводи сторони захисту, зокрема адвоката ОСОБА_8 , про недоведеність ризиків, визначених ст.177 КПК України та відсутність підстав для продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Оскільки завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його заміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 14 січня 2020 року.

На думку колегії суддів, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.

Доводи сторони захисту про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків не спростовують наведені в ухвалі місцевого суду висновків про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати.

Твердження апелянта-адвоката ОСОБА_8 про те, що судом не перевірялась обгрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дане питання вирішувалось судом при обранні запобіжного заходу, а саме ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2020 року, а не за результатами розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 повністю узгоджується з вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав до її скасування, про що ставлять питання апелянти, не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_6 . Адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.