ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 663/3212/20 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/189/21 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2020 року, якою відносно,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою; АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.З ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч. 1 ст.263, ч.З ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 16 лютого 2021 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Скадовського районного суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 00000930 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.

Вищевказаною ухвалою суду, задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник подала на нього апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, апелянт зазначає про порушення судом вимог КПК України при розгляді клопотання прокурора, оскільки відповідно до ч. З ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне із 6 рішень, серед яких рішення про продовження дії запобіжного заходу не передбачено.

Згідно із ч. З ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Прийнявши до розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 , в порядку ст. 331 КПК України, та у спосіб розгляду цього питання окремою процесуальною дією, вирішивши клопотання сторони обвинувачення на стадії підготовчого провадження про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою окремою процесуальною дією суд першої інстанції порушив процесуальний порядок, визначений ст.ст. 342-345 КПК України та принцип правової визначеності (ст. 9 КПК України), а також принцип Верховенства права (ст.8 КПК України) і не вірно застосував норми процесуального закони на стадії судового провадження, де вони застосуванню не підлягають.

Крім того, апелянт звертаэ увагу на порушення прокурором 10 денного строку на звернення до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу, яке було подане лише за 3 дні до розгляду, а також його невідповідність вимогам ст. 184 та ч. 3 ст. 199 КПК України.

Зокрема, апелянт зазначає про відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Крім того, на думку апелянта, стороною обвинувачення не доведеного того, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також, апелянт наголошує на тому, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьками.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 422 -1, апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядається не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вид тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді гримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Всі сторони судового провадження належним чином повідомлені про час дату та місце розгляду апеляційної скарги захисника, однак від ним клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не закінчено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження апелянта про те, що наявними в матеріалах провадження доказами не доведено обставин вчинення ОСОБА_8 злочинів, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на цій стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.

Так, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких є особливо тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст.28, ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, офіційно не працевлаштований. що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку, незважаючи на одруження, вчинив ряд кримінальних правопорушень, що вказує на відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам зазначеним в оскаржуваній ухвалі суду.

Крім того, ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000411 від 10.10.2018 року за ч. З ст.27, ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11 ч.2 ст.115, ч. 1 ст.393, ч.2 ст.289 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а у подальшому звільнено у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про тримання під вартою. Однак, після звільнення ОСОБА_8 до слідчого не з`являвся, покинув територію Україну, у зв`язку з чим його було оголошено у всеукраїнський розшук, а 19.04.2019 року - у міжнародний розшук. 24.06.2020 року ОСОБА_8 було затримано.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого та обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на стадії судового розгляду.
Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Незгода сторони захисту з позицією прокурора у кримінальному провадженні не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б вплинути на результат і правильність прийнятого судом рішення при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2020 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.З ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч. 1 ст.263, ч.З ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 16 лютого 2021 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: