КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2599/2020 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальні провадження кримінальне провадження № 0002139 від 24.03.2020 та кримінальне провадження № 0002677 від 13.03.2018 по обвинуваченню за ч.2 ст.289 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 26.11.2003 Іркутським ОС Російської Федерації, звільнений 22.12.2011 умовно-достроково на 2 роки 9 місяців 6 днів,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим за ст. 289 ч.2 КК України і йому призначено 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховано з дня фактичного затримання, а саме з 17.04.2020.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 24.10.2017 близько 15 години на СТО за адресою: м. Київ, вулиця Велика Кільцева дорога, 5, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за дозволом власниці ОСОБА_10 за кермом автомобіля марки «Audi А3», д.н.з. НОМЕР_1 , повідомив останній про необхідність проведення комп`ютерного діагностування автомобіля, чим спонукав ОСОБА_10 вийти із салону автомобіля та направитись до приміщення СТО, після чого ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, привів в рух автомобіль марки «Audi А3», д.н.з. НОМЕР_1 та з місця вчинення злочину зник, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 82000 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, 23.03.2020 близько 21:40 год., поряд з колонкою №11 АЗС «WOG» за адресою: м. Київ, площа Севастопольська 1, знаходячись із дозволу потерпілого ОСОБА_11 поряд з автомобілем марки «Ford Mustang», д.н.з НОМЕР_2 , повідомив останньому про необхідність дозаправки автомобіля для проведення тестового заїзду, чим спонукав ОСОБА_11 вийти із салону автомобіля та направитись до приміщення АЗС, а сам в цей час сів за кермо автомобіля, завів двигун, та з місця вчинення злочину зник, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 380 000 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, просить вирок суду змінити, призначивши обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування з випробуванням строком на 2 роки. Вважає призначене обвинуваченому покарання занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через його м`якість, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України - 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Звертає увагу, що потерпілій ОСОБА_10 не повернуто транспортний засіб, яким заволодів обвинувачений, а тому вважає, що суд 1-ї інстанції мав би призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися судом в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинине повторно, є правильною.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, то колегія суддів із ним погоджується і вважає доводи апеляційних скарг прокурора та захисника про його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, безпідставними.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримуючись наведених вимог закону, суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання, крім характеру кримінального правопорушення, ступеню його тяжкості та рівню суспільної небезпеки, в достатній врахував особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що завдана злочином шкода відшкодована шляхом повернення майна, та прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.289 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неповернення викраденого майна колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Висновок суду 1-ї інстанції про відсутність підстав для призначення ОСОБА_6 іншого, більш м`якого виду покарання, всупереч тверджень апеляційної скарги захисника , є достатньо обґрунтованим у вироку.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4