Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1721/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2018 року за №0000279 за апеляційними скаргами заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.04.2020 року,

щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Малий Дивлин, Луганського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:
На вирок суду подані апеляційній скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вирок суду просить змінити та виключити з вироку вказівку про врахування при застосуванні на підставі ч.4 ст.70 КК України покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року, вказавши що вирок Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року, щодо ОСОБА_8 слід виконувати самостійно. Вказує на те, що судом невірно застосовано положення ч.4 ст.70 КК України та призначено ОСОБА_8 до відбуття остаточне покарання з урахуванням покарання, призначеного за вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року.

В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 вирок суду в частині цивільного позову просить скасувати.Посилається на те, що суд допутив неповноту судового розгляду, зокрема безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи для визначення вартості пошкодженого майна неправомірними діями обвинуваченого.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.04.2020 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання, призначеного покарання за даним вироком за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2018 року та вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року, ОСОБА_8 до відбуття призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з часу затримання в порядку виконання вироку Коростенського міськрайонного суду від 12.11.2018 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1120 гривень.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як визнав суд, ОСОБА_8 , повторно, 10.02.2018 близько 15 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію «Садового товариства ім. Мічурина Щорсівської сільської ради» та підійшов до садового будинку на території вказаного товариства, який належить ОСОБА_7 . Пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 підійшов до дверей вказаного будинку та застосувавши фізичну силу, руками, відчинив двері до садового будинку та проникнувши в середину, помітив різноманітні металеві речі, які, діючи з корисливих мотивів, вирішив таємно викрасти з метою подальшої їх реалізації у якості металобрухту. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 виніс із садового будинку речі, належні ОСОБА_7 , а саме : металеву піч, одноколісну металеву тачку, металеві відра ємкістю 15 л у кількості 3 шт., водогазопровідні металеві труби довжиною 2 м діаметром 15 мм. у кількості 13 шт., частину металевого столу, стеклопідйомник металевий, ножівку по металу, електропакетник, чотирьохжильний мідний електрокабель довжиною 3 м, трьохжильний мідний електрокабель довжиною 10 м, двохжильний мідний електрокабель довжиною 10 м, алюмінієвий провід довжиною 5 м, кувалду вагою 5 кг, металевий лом, а всього на загальну суму 2907 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану загальну суму.
Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану прокурором апеляційну скаргу та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги потерпілої, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої слід залишити без задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначеного злочину стверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, які зазначені у вироку суду, а його дії за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковано правильно і ніким з можливих апелянтів не оскаржуються.

Доводи потерпілої про те, що суд допутив неповноту судового розгляду, зокрема безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи для визначення вартості пошкодженого майна неправомірними діями обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувальнного акта.

З матеріалів кримінального провадження видно, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у крадіжці майна, яке належало ОСОБА_7 , у пошкодженні майна, яке належало вказаній потерпілій обвинувачення ОСОБА_8 не пред`являлося.

За таких обставин районний суд цілком обгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання потерпілої про призначення по кримінальному провадженні будівельно-технічної експертизи для визначення вартості майна, яке пошкодив обвинувачений, з прийнятим рішенням погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, як обгрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, призначаючи ОСОБА_8 покарання суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 24.03.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» п.23 коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Вказаних роз`яснень постанови пленуму Верховного Суду України суд першої інстанції не дотримався.

Як видно з матеріалів провадження ОСОБА_8 за вчинення злочину 17.09.2016 року, був засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком впродовж 4 років, за вчинення злочину 15.03.2017 року, вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі. Суд призначив обвинуваченому покарання за вчинений ним злочин по даному кримінальному провадженні у виді реального позбавлення волі, а на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання, призначених покарань за даним вироком, за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2018 року та вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року, ОСОБА_8 до відбуття призначив остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Таким чином, суд призначив ОСОБА_8 до відбуття остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання, призначеного покарання в тому числі за вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року за яким йому було призначено покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком впродовж 4 років, тим самим залишив поза увагою ту обставину, що покарання, що належать відбувати реально і покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України частковому чи повному складанню не підлягають, такі вироки виконуються самостійно.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду змінити, виключити з вироку вказівку суду про врахування при застосуванні на підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_8 покарання, призначеного за вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року, а вирок Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року, щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України , колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.04.2020 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з вироку вказівку суду про врахування при застосуванні на підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_8 покарання, призначеного за вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року.

Вирок Коростенського міськрайонного суду від 09.11.2018 року, щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення її копії.
Судді :