Справа № 466/6855/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у с т а н о в и в:

09 вересня 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, яким засуджений громадянин України ОСОБА_4 .

Відповідно до клопотання, 19 серпня 2020 року наказом № 2821/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, п. п. 7, 8, 12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 2599/5 від 19.08.2019 та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 21 листопада 2019 року за № 06-145994/19 з урахуванням інформації щодо наркотичних речовин від 18 червня 2020 року за № 06-69046/20.

ОСОБА_4 засуджено вироком Преображенського районного суду м. Москви від 19 вересня 2017 року до покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі) КК Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Володимирській області»; кінець строку відбуття покарання 10 вересня 2027 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог частини третьої статті 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

При визначенні строку покарання, який підлягатиме відбуванню у разі передачі ОСОБА_4 в Україну, Міністерство юстиції України просить суд враховувати вимоги частини першої статті 10 та частини першої статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_4 права бути переданим в Україну як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 КПК України, пунктами 18-23 Розділу ХІІ Інструкції, просить клопотання задовольнити.

У судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. У зазначеному вище клопотанні просив суд розглянути справу без його участі.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення клопотання Міністерства юстиції України та приведення у відповідність із законодавством України вироку Преображенського районного суду м. Москви від 21 лютого 2019 року.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку іноземного суду, винесеного відносно громадянина України ОСОБА_4 , підлягає задоволенню. Вважає необхідним привести вирок суду Російської Федерації у відповідність з законодавством України на підставі наступного.

19 серпня 2020 року наказом № 2821/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, п. п. 7, 8, 12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 2599/5 від 19.08.2019 та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 21 листопада 2019 року за № 06-145994/19 з урахуванням інформації щодо наркотичних речовин від 18 червня 2020 року за № 06-69046/20.

Нормою ст. 607 КПК України передбачено, що питання про передачу осіб, засуджених судами України до позбавлення волі, для відбування покарання в державах, громадянами яких вони є, вирішується Міністерством юстиції України.

Згідно ч. 4 ст. 606 КПК України, у разі недотримання хоча б однієї з умов, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, Міністерство юстиції України може відмовити у передачі або прийнятті засудженого, якщо інше не передбачено цим Кодексом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду РФ, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції.

Статтею 11 Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Виходячи з положень ст. 10 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це зазначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Так, засуджений висловив бажання бути переведеним в Україну, для подальшого відбування покарання, що підтверджується його письмовою заявою від 10 жовтня 2019 року.

Згідно розпорядження про виконання вироку Преображенського районного суду м. Москви, вказаний вирок від 21 лютого 2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 3 ст. 30 - ч. 5 ст. 228-1 КК РФ, вступив в законну силу 05 березня 2019 року і підлягає негайному виконанню.

Згідно довідки від 10.10.2019, початок строку відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 21 лютого 2019 року, кінець строку - 10 вересня 2027 року із зарахуванням строку тримання під вартою з 13 березня 2018 року по 20 лютого 2019 року (345 днів).

Станом на 10 жовтня 2019 року засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відбув 01 рік 06 місяців 27 днів, невідбутий строк складає 07 років 11 місяців.

Згідно медичної довідки про стан здоров`я від 10 жовтня 2019 року, стан здоров`я ОСОБА_4 - задовільний.

Згідно копії паспорту, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та уродженцем м. Львова.

Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України суд враховує наступні положення законодавства України.

Визначаючи статтю закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за кримінальний злочин, вчинений засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , як встановлено вироком Преображенського районного суду м. Москви від 21 лютого 2019 року, засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації до покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Згідно ч. 3 ст. 30 КК РФ - замахом на вчинення злочину визнаються умисні дії (бездіяльність) особи, безпосередньо направлені на скоєння злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця по незалежним від цього особи обставинам.

Згідно ч. 5 ст. 228-1 КК РФ дії, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 або 4 цієї статті, здійснені в особливо великому розмірі, караються позбавленням волі на строк від 15 до 20 років з позбавленням права займати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до 20 років або без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого або довічним позбавленням волі.

Відповідно до КК України, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 307 КК України, як незакінчений замах на незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені організованою групою в особливо великих розмірах.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України ОСОБА_4 судом Російської Федерації, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст. ст. 606-610 КПК України, суд повинен розглянути клопотання з визначенням строку покарання для засудженого на території України з дотриманням тривалості призначеного таким вироком покарання, у разі якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Відповідно до норми ч. 5 ст. 606 КПК України, у разі якщо при вирішені питання про передачу засудженого в Україні громадянина іноземної держави встановлено, що законодавство держави виконання вироку відповідає умовам пункту 5 частини першої цієї статті, але максимальний передбачений строк покарання у виді позбавлення волі за відповідне діяння є меншим, ніж строк покарання, призначений вироком, передача засудженої особи можлива лише після фактичного відбуття засудженим частини покарання, визначеної відповідно до частини третьої статті 81 Кримінального кодексу України. Таке саме правило може бути застосовано, якщо законодавство держави виконання вироку не відповідає умовам пункту 5 частини першої цієї статті стосовно виду покарання.

Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього кодексу.

Таким чином, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч. ст.15 - ч. 3 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі.

керуючись ст. ст. 9-11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, ст. ст. 602, 606, 609, 610 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 21 лютого 2019 року, ухваленого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 3 ст. 30 - ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації та призначеним покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за: ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , відповідно до вироку Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 21 лютого 2019 року, рахувати з 21 лютого 2019 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 13 березня 2018 року по 20 лютого 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України для повідомлення Міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну та Державної кримінально-виконавчої служби України.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України та прокурором до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 15 жовтня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1