Справа № 645/5479/19
Провадження № 1-кп/645/356/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

За участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 ,

Обвинуваченого ОСОБА_4

Захисника ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання адвоката про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді зазначене кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що 29.08.2020 року закінчується строк тримання обвинуваченого під вартою, судовий розгляд справи по суті не розпочато, оскільки потерпілі та свідки не з*являються, ризики, передбачені ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України визначені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли. Крім того зазначив, що обвинуваченому під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства, вручено копії відповідних процесуальних документів, серед яких є процесуальні документи з даними свідків та потерпілих, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м"якого запобіжного заходу може впливати на вказаних учасників кримінального провадження. Також ОСОБА_4 офіційно не працює, утриманців не має, схильний до умисних злочинів, отже маються достатні підстави вважати, що обвинувачений при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому може продовжити вчиняти нові злочини.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою заперечувала вказавши, що прокурором в черговий раз не надано доказів щодо обґрунтованості ризиків, клопотання сторони обвинувачення є безпідставними, сторона обвинувачення не надводить нових аргументів тримання його під вартою. Крім того просила змінити обраний запобіжний захід на більш м*який запобіжний захід на розсуд суду, який ї підзахисний зобов*язується виконувати.

Обвинувачений в судовому засіданні, підтримав думку захисника, стосовно клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою заперечував, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підтримав.

Потерпілі та представники потерпілої сторони до судового засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини не явки суду не повідомили.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступного

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід строк якого спливає 29 серпня 2020 року.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, що викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції), а також особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Також суд приймає до уваги, що згідно практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 07 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

При цьому суд враховує, що обвинуваченому інкримінуються злочини, які є надзвичайно небезпечними, адже людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

За таких обставин суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Суд, також, враховує, що на теперішній час не зник ризик, що обвинувачений, усвідомлюючи реальну можливість отримати значний термін покарання, може переховуватися від суду; - вчинити інше кримінальне правопорушення. Так ОСОБА_4 скоїв декілька кримінальних правопорушень, що підтверджується наявністю обвинувальних актів у суді відносно обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, а саме відсутність працевлаштування, схильність до скоєння корисливих кримінальних правопорушень, вік, стан здоров`я, продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали суду про застосування запобіжного заходу, що виправдовує подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Сторона захисту у своїх запереченнях не надала достатніх доводів для суду для скасування запобіжного заходу та нових доказів, які перешкоджають або унеможливлюють перебування обвинуваченого під вартою.
За таких обставин, суд вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, а тому клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 29 серпня 2020 року, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 жовтня 2020 року.

Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_4 запобіжний захід, обраний в ході досудового розслідування, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, не визначаючи розмір застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд,-

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 17 жовтня 2020 року.

В судовому засіданні по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України оголосити перерву до 3 вересня 2020 на 14 год. 00 хв.

В судове засідання викликати учасників процесу.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1