Справа № 158/1987/20
Провадження № 1-кс/0158/584/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000554 від 07.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

в с т а н о в и в:

07.08.2020 року до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000554 від 07.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Клопотання мотивував тим, що 06.08.2020 року екіпажем СРПП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області, за порушення правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом із непристебнутим ременем безпеки, по вул. Відродження, с. Покащів, Ківерцівського району було зупинено автовтомобіль марки «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_6 , з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, запропонував та надав працівникам поліції неправомірну вигоду (хабар) в сумі 100 гривень.

Даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000554 від 07.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

06.08.2020 року в ході проведення огляду місця події за адресою Волинська область, Ківерцівського району, с. Покащів, вул. Відродження, на дорозі поряд з будинком №142, на водійській панелі службового автомобіля «Toyota Prius», н.з. НОМЕР_3 , було виявлено та вилучено одну грошову купюру номіналом 100 гривень серії МД 2341097, котру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , надав в якості неправомірної вигоди працівникам поліції, і поміщено до спеціального пакету № INZ1057715.

Вказану грошову купюру було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Підставою для накладення арешту на вказане майно є те, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження є необхідність збереження даного речового доказу.

Слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Прокурор Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому, просив його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000554 від 07.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що грошова купюра має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що дане клопотання слід задовольнити накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: грошову купюру номіналом 100 гривень серії МД 2341097, яку було вилучено працівниками поліції в ході ОМП від 06.08.2020 року, тимчасово позбавивши можливості відчужувати її, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином нею до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: грошову купюру номіналом 100 гривень серії МД 2341097, яку було вилучено працівниками поліції в ході огляду місця події від 06.08.2020 року, тимчасово позбавивши можливості відчужувати її, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином нею до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1