Справа № 646/6286/20
№ провадження 1-кп/646/880/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,
УС Т А Н О В И В :
У провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.
У судовому засіданні прокурор просив оголосити перерву для підготовки для зміни обвинувачення в суді, а також продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування письмового клопотання посилався на те, що ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та передбачене за них покарання, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований та стабільного джерела доходу не має. Вказав, що в матеріалах кримінального провадження наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, послався на відсутність у обвинуваченого визначеного місця реєстрації, законного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів..
Представник потерпілого ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 з таких підстав.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2020 року щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2020 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 ,. продовжено до 20 грудня 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 20 грудня 2020 року.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, вчините інше кримінальне правопорушення.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Так, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування слідчий суддя встановив, у тому числі наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме - можливість переховування від органів досудового слідства, а в подальшому від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також покарання, яке передбачене законом; продовження вчинення корисливих кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний стабільного джерела доходу не має, офіційно не працевлаштований.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, відсутність у нього постійного зареєстрованого місця проживання та міцних соціальних зв`язків, а також постійного місця роботи та джерела доходу, моральні переконання. Судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого з державою.
При цьому, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Зважаючи на тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими, дані про особу обвинуваченого, враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, що інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , доведені прокурором та продовжують існувати.
Доказів про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу суду не надано.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Зазначені обставини у сукупності свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту, тому суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
В судовому засіданні оголосити перерву до 04 січня 2020 року до 11 години 00 хвилин.
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, продовжити на 60 днів, а саме до 06 лютого 2020 року включно.
Строк дії ухвали встановити до 06 лютого 2020 року включно.
Ухвала в частині продовження обвинуваченому строку тримання під вартою протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1