Справа №463/9846/20
Провадження №1-кс/463/5389/20
У Х В А Л А

16 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

представника скаржника - ОСОБА_3

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернулась до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 05 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000863 від 28 серпня 2019 року.

Скаргу мотивує тим, що у постанові слідчим по-своєму тлумачить кваліфікацію ст.365 КК України і приходить до висновку, що для кваліфікації злочинних діянь за цією статтею обов`язковою умовою є завдання потерпілому матеріальної шкоди. На його думку завдання іншої шкоди тут не приймається до уваги. У постанові від 21 березня 2018 року Верховним Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 813/6512/15, провадження К/9901/7804/18 конкретно вказано, що у випадку з незаконним звільненням ОСОБА_4 призначення колишніх міліціонерів до лав Національної поліції відбулося по переводу. В цьому випадку працедавець зобов`язаний був запропонувати ОСОБА_4 місце праці у поліції, чого насправді не було. Отже, звичайнісіньким пустослів`ям є те, що ОСОБА_4 , була проінформована про майбутнє вивільнення з займаної посади та, що їй було запропоновано приступити до виконання службових обов`язків з подальшим перепризначенням до Національної поліції у Львівській області, однак вона відмовилася. Протиправними діяннями ОСОБА_4 завдано величезної майнової шкоди, а також моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона була позбавлена можливості утримувати чотирьох своїх дітей. Проте слідчий ОСОБА_5 , як і ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , винесли постанови про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000863 від 28.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.365 КК України. За час перебування у провадженні слідчого ОСОБА_5 цього кримінального провадження він був у змозі виконати, як мінімум, з`ясувати такі питання: хто та по чиїй вказівці готував документи на звільнення слідчої ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ 06 листопада 2015 року; чому «вибір» на звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ із 9 слідчих Жовківського РВ ГУМВС України 06 листопада 2015 року «випав» саме на неї; хто та по чиїй вказівці готував наказ про звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ 06 листопада 2015 року № 848 о/с.; витребувати з ГУНП у Львівській області інформацію про заробіток слідчого Кам`янка-Бузького відділу Жовківського відділення ОСОБА_8 ; допитати додатково ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з метою з`ясування питань: хто готував всі шість завідомо незаконних наказів про звільнення ОСОБА_11 з органів внутрішніх справ протягом 2015-2019 років; по чиїй вказівці це робилося; чи хтось в ГУМВС України у Львівській області перевіряв ці накази на предмет їх законності, особливо в тій частині, що станом на 06 листопада 2015 року у неї на утриманні був один син неповнолітній та два сини малолітніх; чи хтось давав поради ОСОБА_12 готувати документи на звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ, чи це він вчинив за власного ініціативою; чому із 9 слідчих слідчого відділення Жовківського районного відділу міліції ГУ МВС України у Львівській області «вибір зроблено» для звільнення з органів внутрішніх справ саме на слідчу майора міліції ОСОБА_4 . Слідчий ОСОБА_5 не виконав вказівки суду, викладені у шести ухвалах Личаківського районного суду м. Львова при скасуванні шести постанов ОСОБА_13 , ОСОБА_7 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою та постанови про закриття цього кримінального провадження. А тому, просить постанову скасувати.

Представник скаржника в судовому засіданні надав аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, заперечення на скаргу не подав. Оскільки його неявка до суду не перешкоджає розгляду скарги, вважаю за можливе здійснити розгляд такої на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000863 від 28 серпня 2019 року, постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 05 жовтня 2020 року закрито кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено відсутність складу кримінальних правопорушень, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 365 КК України у діях працівників ГУ МВС України у Львівській області.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із змісту постанови, до такого висновку слідчий дійшов за наслідками здійснення досудового розслідування.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження (а.с.65т.2) під час допиту у якості потерпілої ОСОБА_4 показала, що ініціатором незаконного її звільнення із посади і органів міліції вона вважає ОСОБА_12 . При цьому потерпіла навела обґрунтовані причини такої позиції. В той же час після проведення допиту потерпілої слідчий не перевірив наведені нею факти і допит ОСОБА_12 не провів. Окрім цього, з матеріалів кримінального провадження, що прокурор,який здійснює процесуальне керівництво надав слідчому письмові вказівки у справі, в тому числі про допит свідків. Однак з невідомих причин, слідчий не провів допит усіх свідків, в тому числі свідка ОСОБА_14 , а наявні у провадженні судові повістки, які нібито йому скеровувалися не містять даних про вручення свідкові.

Не виконані слідчим також вказівки слідчих суддів висловлені у попередніх ухвалах про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Окрім цього, під час розслідування кримінального провадження слідчий не надав оцінки тому, що ст.24 Конституції України гарантовано дотримання прав жінок, правовий захист, матеріальну і моральну підтримку материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження у слідства є достатньо даних, про те, що скаржницю було неодноразово незаконно звільнено із роботи і служби в міліції без обов`язково працевлаштування, що підтверджено судовими рішеннями, в тому числі найвищої судової інстанції. В той же час слідством не встановлено, ким і з яких причин в черговий раз вирішувалося питання звільнення скаржниці із займаної посади в супереч рішенням судів і встановлених ними обставин. Не встановлено хто із службових осіб ініціював таке питання, хто давав вказівки готувати проекти наказів і не з`ясовано чи службові особи, які їх готували та підписували їх усвідомлювали незаконність таких дій.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З врахуванням наведених вище обставин, слідчий суддя погоджується із доводами скаржника щодо того, що слідчим не перевірено та не встановлено всі обставини провадження, оцінку вже одержаним доказам не надано, мотиви, викладені в ухвала слідчих суддів та письмові вказівки процесуальних керівників не враховані, недоліки слідства не усунуто.

Окрім цього, з оскаржуваної постанови вбачається, що така в вступній частині винесена слідчим ОСОБА_7 , проте підписана слідчим ОСОБА_5 .

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що досудове розслідування кримінального провадження №0000863 від 28 серпня 2019 року проведено формально та поверхнево, а висновки слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення є передчасними, а відтак постанову слід скасувати.

Керуючись вимогами статтей 9, 284, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 05 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000863 від 28 серпня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21 грудня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1