Справа №: 941/1112/20
Провадження № 1-кп/941/104/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участью прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

та захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференсзв`язку в залі суду в смт. Петрове кримінальне провадження №0000217 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондарі Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , судимого: 05.04.2017 року Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.309, ст.71 КК України до 07 років 10 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.391 КК України;-

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_4 скоїв умисний злочин у сфері злочинів проти правосуддя, а саме: вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), при наступних обставинах.

ОСОБА_4 з 12.10.2017 року відбуває покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Петрівська виправна колонія (№ 49)», яка розташована в селі Новий Стародуб, вулиця Польова, 1, Петрівського району Кіровоградської області. За час відбування покарання зарекомендував себе з негативної сторони: допустив тридцять три порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі вісім разів поміщався до дисциплінарного ізолятора установи та два рази був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, останній раз 03.04.2020 року.

Зокрема, тільки упродовж 2020 року ОСОБА_4 скоїв наступні порушення.

29.01.2020 року ОСОБА_4 перешкоджав проведенню обшуку за що 07.02.2020 року до останнього застосовано стягнення у виді догани.

07.02.2020 року у ОСОБА_4 вилучено заборонений предмет - мобільний телефон за що 14.02.2020 року до останнього застосовано стягнення у виді суворої догани.

20.02.2020 року на приліжковій тумбочці ОСОБА_4 було виявлено попільничку з недопалками, за що 28.02.2020 року до останнього повторно застосовано стягнення у виді суворої догани.

24.03.2020 року порушив розпорядок дня установи, не виконав команду «Підйом» за, що до засудженого ОСОБА_4 27.03.2020 року застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення в ДІЗО строком на 14 діб.

28.03.2020 року ОСОБА_4 відмовився одягати спецодяг в ДІЗО за, що 03.04.2020 року до останнього застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

07.04.2020 року ОСОБА_4 проявив неповагу до персоналу установи висловлюючись нецензурною лайкою в адресу персоналу, за що до засудженого ОСОБА_4 застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення на один місяць до ПКТ.

22.04.2020 року засуджений ОСОБА_4 створив конфліктну ситуацію, звертався в адресу інших засуджених в образливій формі та погрожував фізичною розправою за, що до засудженого ОСОБА_4 29.04.2020 року застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Незважаючи на застосовані заходи виховного та дисциплінарного впливу, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення в умовах відбування покарання за попереднім вироком суду.

Так, 09.07.2020 року близько 11 години 00 хвилин представниками адміністрації установи, відповідно до наказу №241-АС від 08.07.2020 року про проведення косметичного ремонту камери посиленого контролю №11, було запропоновано ОСОБА_4 перейти з камери № 11 до камери №8.

В свою чергу ОСОБА_4 дізнавшись про те, що в камері №8 використовуються аудіовізуальні технічні засоби для попередження порушень встановленого законодавством порядку відбування покарання, категорично відмовився від переходу до вказаної камери, хоча відповідно до вимог ст.103 КВК України та розділу ХХІІІ пункту 1 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. затверджених наказом Міністерства юстиції України віл 28.08.2018 року №2823/5попереджений під підпис про правомірність використання відеокамер в установі та розумів законність вимог адміністрації.

В подальшому виконувачем обов`язки начальника державної установи «Петрівська виправна колонія (49)» ОСОБА_6 особисто було запропоновано ОСОБА_4 перейти з камери № 11 до камери №8 та попереджено останнього про наслідки та відповідальність за вчинення умисних протиправних дій у вигляді невиконання законних вимог представників адміністрації державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)», яка передбачена статтею 391 Кримінального кодексу України.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи законність вимог адміністрації, достовірно знаючи, що протягом останнього року, був підданий дисциплінарному стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу ( одиночної камери), законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань проігнорував та повторно в категоричній формі відмовився переходити з камери № 11 до камери №8, мотивуючи це тим, що не бажає перебувати в камері де цілодобово використовуються засоби відео контролю за поведінкою засуджених.

Тобто, ОСОБА_4 систематично не виконує обов`язки засудженого, встановлені ч.3 ст.107 КВК України, пунктом 3 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року №2823/5,згідно яких засуджені зобов`язані «дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії», «виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії», що свідчить про злісність дій ОСОБА_4 .

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.391 КК України, як вчинення злісної непокори законним вимогам адміністрації виправної установи особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

07.08.2020 року між прокурором Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.391 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений

ОСОБА_4 за ст.391 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання

за вироком Київського районного суду м. Полтави від 05.04.2017 року та остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.391 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів, та питання процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 374 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 07 серпня 2020 року про визнання винуватості між прокурором Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 05.04.2017 року та остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту постановлення вироку, тобто з 27.08.2020 року.

Речовий доказ: компакт диск DVD -R, інвентарний номер 0058, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Петрівський районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1