Справа № 206/5583/20
Провадження № 1-кс/206/514/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання начальника СД Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю,

ВСТАНОВИВ
Начальник СД звернулася із клопотанням, погодженим прокурором, про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Вимоги клопотання начальника СД обґрунтовані тим, що 05.12.2020 о 11.52 годин до чергової частини Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 05.12.2020 о 10.00 годин, невстановлена особа, таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , здійснила крадіжку мобільного телефону «Samsung A71» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить заявниці. Так, в ході досудового розслідування в якості потерпілого допитана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що 05.12.2020 в 09 год. 50 хв. по вул. Роторна вона прийшла на ринок. В цей час її мобільний телефон знаходився в лівій кишені шуби. В цей час біля неї знаходилась жінка ромської національності, яка підійшла до неї дуже близько. На той момент потерпіла не здогадувалась, що дана жінка може в неї щось викрасти. О 09 год. 55 хв., коли потерпіла відійшла від ринку, то помітила, що навушники, які були під`єднані до телефону, випали з її кишені, й при перевірці даної кишені вона виявила відсутність свого мобільного телефону «Samsung A71» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , блакитного кольору в червоному чохлі. 05.12.2020 потерпіла звернулась до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, з приводу крадіжки її мобільного телефону. ОСОБА_5 повідомила що користувалась мобільним телефоном з абонентським номером НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , який на момент зникнення був з ним. З метою встановлення місцезнаходження мобільного телефону ОСОБА_5 та встановлення осіб або особи причетних до скоєння злочину, а також швидкого, повного, всебічного досудового розслідування, та встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення виникла об`єктивна необхідність у отриманні інформації про вхідні та вихідні дзвінки, нульові з`єднання, вхідні та вихідні SMS, маршрути пересування з прив`язкою до базових станцій, тривалість з`єднань абонентів мобільного зв`язку, із зазначенням терміналів та ретрансляційних антен у зоні покриття, інформації про співрозмовників, які виходили на зв`язок із абонентом НОМЕР_3 , а також з абонентами, які працювали в терміналі мобільного зв`язку з ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , за період з 05.12.2020 по 06.12.2020, яка перебуває у володінні юридичної особи оператора телекомунікації (мобільного зв`язку) ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . Враховуючи те що, отримання вищезазначеної інформації з других джерел є не можливим, так як вся інформація, що стосуються абонента мобільного зв`язку знаходиться у юридичної особи оператора телекомунікації (мобільного зв`язку) ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », начальник СД просила надати їй дозвіл на тимчасовий доступ до інформації про абонентів зв`язку за номером НОМЕР_3 , а також з абонентами, які працювали в терміналі мобільного зв`язку з ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , а саме: про зв`язок зазначеного абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання, власників, роздруківки Інтернет - з`єднань, вхідних і вихідних міжнародних, міжміських, місцевих дзвінків та «SMS» повідомлень із зазначенням IMEI мобільних терміналів, в яких було активовано зазначений абонентський номер, тривалість з`єднань, номерів всіх абонентів спілкування, які виходили на зв`язок з вказаним абонентом, з прив`язкою до базових станцій, та IMEI мобільних терміналів, що використовувалися співрозмовниками під час з`єднань з кожним із вказаних абонентів, а саме за період часу з 05.12.2020 по 06.12.2020 та зняття її копій, яка перебуває у володінні оператора телекомунікації (мобільного зв`язку) ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .
Прокурор та начальник СД в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, а отже додаткових доводів та обґрунтувань на підтвердження обставин, викладених в клопотанні, слідчому судді не зазначили.
Дослідивши подані матеріали в їх сукупності, вважаю, що клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважає за необхідне, також, послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які можуть становити банківську таємницю.
Частинами 5, 6 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Однак, начальником СД ОСОБА_3 не подано слідчому судді докази на підтвердження того, що мобільний телефон «Samsung A71» ІМЕІ: НОМЕР_1 належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Окрім цього, начальником СД ОСОБА_3 не подано слідчому судді докази на підтвердження того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 користувалась мобільним телефоном з абонентським номером НОМЕР_4 , адже навпаки у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та протоколі допиту потерпілого зазначено, що ОСОБА_5 користувалась абонентським номером НОМЕР_5 .
Також, слід звернути увагу, що протокол допиту потерпілої ОСОБА_5 , складений слідчим ОСОБА_6 з істотними порушеннями вимог ст. 104 КПК України, а саме протокол не містить: дату та час проведення допиту; номер кримінального провадження, по якому проводився допит; допит проведений слідчим без відповідних на те повноважень.
До того ж, як вбачається із копії протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 , останній містить відомості, що особу встановлено за паспортом серії НОМЕР_6 , однак до клопотання копія цього документу долучена не була, в зв`язку із чим, слідчий суддя не може прийти до однозначного висновку про наявність такої особи.

Окрім того, відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання.

Частиною 1 ст. 37 КПК України визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 39-1 КПК України керівник органу дізнання уповноважений визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання.

Частиною 1 ст. 110 КПК України передбачено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Таким чином, рішення керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів та рішення керівника органу дізнання про визначення дізнавача, який здійснюватиме дізнання у конкретному кримінальному провадженні є процесуальним і має бути винесено у формі постанови.
Дослідивши документи, які були додані до клопотання на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, слідчий суддя виявив відсутність постанови про призначення групи прокурорів та дізнавача, а відтак всі дії вчинені у межах кримінального провадження є такими, що здійснені у порушення зазначених у даній ухвалі норм, оскільки повноваження начальника СД та прокурора наразі не підтверджено.
Не наділяє начальника СД та прокурора повноваженнями, передбаченими ст. ст. 36, 39-1, 40-1 КПК України і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за відсутності відповідного процесуального рішення.
До того ж, у витягу з ЄРДР відсутні відомості, що прокурор ОСОБА_4 здійснює процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженню.
Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 17.12.2019 по справі № 235/6337/18.
Слідчий суддя вважає за необхідне, також, послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з позицією ВСС України, викладеної в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи (витяг), яке обговорено та схвалено на нараді суддів судової палати у кримінальних справах 21.05.2014 та на засіданні пленуму ВССУ 17.10.2014 - недолучення оригіналів або належним чином засвідчених копій документів, дослідження яких має значення для встановлення обставин, зазначених у клопотанні, також є підставою для відмови в його задоволенні.

Аналогічного висновку, щодо підстав для відмови в задоволенні клопотання, слід дійти і при розгляді клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Щодо долучених начальником СД до клопотання копій матеріалів, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що під час перевірки копій документів, що подаються стороною кримінального провадження разом з клопотанням слід брати до уваги: правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55)

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.
Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. За вищевказаним способом засвідчуватись повинна кожна сторінка документа.

Також у випадку, якщо документ складається з кількох сторінок, то копії знімаються зі всіх сторінок, які потім можна засвідчити і у такий спосіб: прошити разом, напис «Копія» ставиться на першій із прошитих сторінок, кінчики ниток має бути заклеєно клаптиком паперу так, щоб нитки виглядали з-під цього паперу. Обов`язково зверху цього паперу робиться напис: «Пронумеровано і прошнуровано (кількість аркушів цифрою і прописом) аркушів», вказується посада особи, яка завіряє копію, її підпис, прізвище, ініціали й дата. Все це скріплюється печаткою таким чином, щоб частина відбитку була проставлена на приклеєному клаптику паперу, а частина - на самому аркуші копії документа.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання начальника СД, жодна копія документу, яка долучена начальником СД до матеріалів клопотання не засвідчена належним чином, відповідно до вимог визначених вище, що позбавляє слідчого суддю можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання начальника СД про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 93, 100, 131, 132, 159-164, 214, 369-372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ
В задоволенні клопотання начальника СД Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю по кримінальному провадженню № 0000231, відомості про яке внесено до ЄРДР 06.12.2020 - відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді є остаточною і відповідно до КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1