Дата документу 28.01.2021 Справа № 321/36/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 333/36/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/107/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 січня 2021 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, не працевлаштованого, неодруженого, який дітей на утриманні не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , строком до 13.03.2021 року включно, -

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, до Михайлівського районного суду Запорізької області з клопотанням звернувся слідчий Михайлівського ВП ВПП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Михайлівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтуванні клопотання слідчий вказує на те, що приблизно 19 годині 00 хвилин 11 січня 2021 року, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, за місцем мешкання ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та в силу алкогольного сп`яніння, відбувся конфлікт, який закінчився лише висловлюванням брудної лайки й штовханиною та в наслідок якого, ОСОБА_11 вийшов за межі території домоволодіння ОСОБА_7 .

В цей час, ОСОБА_7 перебуваючи в приміщені житлового будинку, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих неприязних до ОСОБА_11 стосунків, діючи з умислом спрямованим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні насліди та бажаючи їх настання, з поверхні кухонного столу, взяв предмет для спричинення тілесних ушкоджень, а саме кухонний ніж, який утримуючи в правій руці, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, попрямував до потерпілого ОСОБА_11 .

Далі, ОСОБА_7 підійшовши в притул до ОСОБА_11 , перебуваючи у положенні стоячи обличчям до останнього, утримуючи ніж у правій руці, наніс потерпілому ОСОБА_11 один удар клинком вказаного ножа в область черевної порожнини з права, чим заподіяв останньому проникаюче ножове покарання черевної порожнини з пошкодженням кишечника та брижейки кишечника з внутрішнім крововиливом, які можна кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України.

У ході досудового розслідування кримінального провадження 12.01.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, вид і розмір можливого покарання, наявність ризиків, даних, що характеризують особу підозрюваного, стан його здоров`я, дійшов до висновку, що прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не було наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Таким чином, слідчий суддя враховуючи всі обставини і матеріали провадження, дійшов до висновку, що домашній арешт із покладенням на нього обов`язків, як запобіжний захід в кримінальному провадженні може запобігти доведеним ризикам, передбаченим п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилається на необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, вважає, що вона підлягає скасуванню. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що слідчий суддя не врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 зазіхнув на право будь-якої людини право на життя чи здоров`я, вчинив тяжкий злочин, за який КК України передбачено лише покарання у вигляді позбавлення волі, постійного місця роботи не має, неповнолітніх дітей або родичів похилого віку, які потребують піклування не має, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, після скоєного злочину безвідповідально покинув його не надаючи потерпілому допомогу, що могло призвести до смерті потерпілого. Окрім цього, прокурор зазначає, що в ухвалі суду є наявні протиріччя між висновками, які викладені в мотивувальній частині ухвали.

Просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з мотивів викладених у клопотанні слідчого.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного і його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вважали рішення слідчого судді законним і обґрунтованим; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді вказаним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №0000010 від 11.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
12.01.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи клопотання по суті слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням ризиків, доведених слідчим та прокурором та їх ступеня, однак недоведеністю застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, вважав можливим застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, тобто відмовивши у задоволені клопотання слідчого
Так, слідчий суддя в ухвалі послався на наявність ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також той факт, що прокурор і слідчий не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним у клопотанні ризикам залишивши без належної уваги обставин провадження, і відомості про особу підозрюваного.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді, яка постановлена з порушенням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, що не суперечить вимогам п.2 ч.3 ст.407 КПК України.

При розгляді клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, колегія суддів враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, вік та стан його здоров`я, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів бере до уваги особу підозрюваного, а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, не працевлаштований, на утриманні дітей не має, має постійне місце проживання, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення протиправних дій, згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють дії підозрюваного, пов`язаних з вище наведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, може бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора стосовно того, що слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде сприяти запобіганню зазначеним слідчим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на іншого підозрюваного чи свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Колегія суддів приймає до уваги й те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зважаючи на суспільний інтерес, щодо захисту здоров`я громадян, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вді тримання під вартою.

На підставі зазначеного, колегія суддів погоджується з доводами викладеними у клопотанні слідчого про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного є обґрунтованим та містить доведені підстави того, що відносно підозрюваного не може бути обрано інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Обираючи зазначений запобіжний захід, з урахуванням обставин кримінального правопорушення і особи підозрюваного, колегія вважає за необхідне, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України не визначати заставу.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Михайлівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 січня 2021 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обрано запобіжних захід у вигляді домашнього арешту, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 13.03.2021, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4