ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1712/20 Справа № 191/1022/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0000010, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного за ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 06 грудня 2020 року застосовано стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 лютого 2021 року.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1 КК України, яка підтверджувалася доданими матеріалами, а також врахував тяжкість кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, вік та стан здоров`я останнього, розуміння підозрюваним, що його повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, який має соціальні зв`язки з іншими особами на території м. Київ та території України, тому слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, попередити співучасників злочину з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу застосував тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, яким застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Свої вимоги захисник обгрунтовує тим, що рішення слідчого судді незаконне, та вказує про недоведення обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, оскільки вилучена зброя не є вогнепальною, доведено накопичення фінансових ресурсів, відсутні дані про придбання, зберігання, носіння та збут зброї. Крім того, захисник вважає не доведеними встановлені слідчим суддею ризики. Захисник зазначає, що його підзахисний має постійне місце проживання, працевлаштований, раніше не судимий, займається творчою самодіяльністю, хворіє та не може утримуватися в умовах ізоляції.

В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки слідчого судді про обрання ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, клопотанням слідчого підтверджується, що Синельниківським ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000010 від 10 березня 2020 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1 КК України (а.с. 11-13)
04 грудня 2020 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України(а.с.87-89), та повідомлено про підозру, у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1 КК України. (а.с.91-94)
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).
Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1 КК України, яка підтверджується доданими до нього матеріалами, а саме: протоколом огляду від 03.06.2020 року; протоколом огляду від 09.06.2020року; висновком експерта за результатами проведення судової експертизи зброї № 19/104-7/1/660 від 18.06.2020 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії огляду і виїмки кореспонденції від 10.08.2020 року; протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14.07.2020 року; протоколом про результати проведення аудіо, відеоконтролю особи від 06.10.2020 року; протоколом огляду від 06.11.2020 року; протоколом огляду від 20.11.2020 року; протоколом про результати проведення НСРД огляду і виїмки кореспонденції від 04.12.2020 року та іншими матеріалами.
Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на інших співучасників, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, вік та стан здоров`я останнього, розуміння підозрюваним, що його повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, який має соціальні зв`язки з іншими особами на території м. Київ та території України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Слідчий суддя, оцінив всі обставини справи, у зв`язку з чим, дійшов до вірного висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не має, так як він не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного. Застосований до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про характеризуючі дані ОСОБА_8 , то апеляційний суд вважає, що вони також не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри та встановлених ризиків. При цьому вказані обставини враховувалися слідчим суддею.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4