Справа № 304/866/20 Провадження № 1-кп/304/237/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000207 від 12 травня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з початковою загально-середньою освітою, неодруженої (має на утриманні чотирьох малолітніх дітей), непрацюючої, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
її захисника адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

як вбачається з обвинувального акту, 22 січня 2016 року, а також повторно 15 липня 2016 року, 18 січня та 13 липня 2017 року, 15 січня та 12 липня 2018 року, 11 січня та 08 липня 2019 року, 14 листопада 2019 року та 21 лютого 2020 року обвинувачена ОСОБА_3 з метою незаконного збагачення та знаючи, що не має права на отримання допомоги як одинока мати, умисно вносила до відповідних заяв № 308 від 22 січня 2016 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», № 3376 від 15 липня 2016 року, № 191 від 18 січня 2017 року, № 3170 від 13 липня 2017 року, № 139 від 15 січня 2018 року, № 3045 від 12 липня 2018 року, № 68 від 11 січня 2019 року, № 2282 від 08 липня 2019 року, № 3689 від 14 листопада 2019 року, а також № 726 від 21 лютого 2020 року, неправдиві відомості як підставу для нарахування такої соціальної допомоги, приховуючи інформацію про те, що постійно проживає з батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які кожні шість місяців подавала до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації з метою отримання державної соціальної допомоги як одинока мати, внаслідок чого за період подання таких заяв, який охоплює січень 2016 року по лютий 2020 року незаконно отримала соціальну допомогу на загальну суму 36 799,45 грн, чим спричинила державі збитки на вказану суму.

Кримінальна відповідальність за вказані кримінальні правопорушення передбачена ч.1, 2 ст. 190 КК України.

25 листопада 2020 року в м. Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 за участю її захисника адвоката ОСОБА_5 досягнуто та укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_3 визнає свою вину у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень за ч. 1, 2 ст.190 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачена за ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин та за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та остаточного покарання, яке має понести обвинувачена на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, щиро розкаялася. Також підтвердила, що угоду вона укладала добровільно, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Разом зі своїм захисником просила затвердити зазначену угоду.

Прокурор у судовому засіданні також просив затвердити укладену ним угоду, оскільки така відповідає вимогам закону, була укладена добровільно, а вказана в угоді міра покарання узгоджена та визначена відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України, які згідно ст. 12 цього Кодексу, є відповідно кримінальним проступком та нетяжким злочином.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч. 1, 2 ст. 190 КК України та остаточно визначена з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , передбачені ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та ч. 2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 374, 475 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 листопада 2020 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України і призначити:

- за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин;

- за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст.376 КПК України.
Головуючий: ОСОБА_1