УХВАЛА
2 листопада 2020 року

м. Київ
справа №727/11442/19
провадження №51-5125ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2020 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року,
встановив:
Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 КПК.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим ОСОБА_4 не дотримано.
Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що останній, заперечуючи законність свого засудження за ч. 3 ст. 185 КК, не наводить обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК є істотними і тягнуть за собою зміну оспорюваних рішень, з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412, 413 цього Кодексу.
Окрім цього, засуджений, вказуючи на завищення, на його думку, вартості викраденого майна по всіх епізодах інкримінованих йому діянь, не вказує яким чином дана обставина впливає на кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він визнаний винним.
Також засуджений не вказує й конкретних порушень закону, які на його думку, були допущені апеляційним судом при апеляційній перевірці вироку районного суду, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Крім того, покликаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_4 внаслідок суворості, останній не наводить у скарзі обґрунтувань у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень ст. 414 КПК.
Окрім цього, в касаційній скарзі засуджений наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження та правової оцінки доказів наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Також, ставлячи вимогу перед судом касаційної інстанції про зміну оскаржуваних судових рішень відповідно до вимог ст. 436 КПК, а саме в частині зменшення сум вартості викраденого ним майна та грошових коштів, не враховує положення ст. 433 КПК, відповідно до яких Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2020 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків упродовж десяти днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення ним вказаних недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3