Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/141/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 364 (165) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000075 від 17.02.2015 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2018 року.
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Золотоноша Черкаська область, громадянин України, українець, з вищою освітою, одружений, працюює адвокатом, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Визнано ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Визнано ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України.

Органгом досудовоо розслідування ОСОБА_7 обвинувачуеться у тому, що 09.10.2013 юрист 3 класу ОСОБА_7 призначений на посаду старшого прокурора прокуратури міста Черкаси Черкаської області та, будучи службовою особою, працівником правоохоронного органу, на якого покладено обов`язок здійснення процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні, і який, у відповідності до вимог ст. 29 Закону України „Про прокуратуру повинен забезпечити дотримання стану законності у ході досудового розслідування, охорону прав і інтересів осіб при здійсненні кримінального провадження та запобігти незаконному притягненню особи до кримінальної відповідальності, порушив Присягу працівника прокуратури і вчинив зловживання владою, службове підроблення та злочин проти правосуддя.

У відповідності з приміткою 2 до статті 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, є особи, зазначені у п. 1 примітки до ст. 364 КК України посади яких згідно зі статтею 2, 25 Закону України «Про державну службу» віднесені до третьої, четвертої, п`ятої та шостої категорій, а також судді, прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників органів державної влади та управління, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Згідно функціональних обов`язків, з якими старший прокурор прокуратури міста Черкаси ОСОБА_7 ознайомлений під підпис, останній, має статус службової особи, яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними повноваженнями в кримінальному провадженні, а також маючи класний чин «юрист 3 класу», є службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Під час досудового розслідування ОСОБА_7 , як прокурор, самостійно приймає процесуальні рішення, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання вмотивованого рішення слідчого судді, суду, і є відповідальним за законне і своєчасне виконання цих рішень.

При виконанні своїх службових обов`язків ОСОБА_7 , як прокурор, згідно вимог ч. 2 ст. 9 КПК України зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, та у відповідності до ч. 1 ст. 36 КПК України уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії, звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, повідомляти особі про підозру, здійснювати інші повноваження, передбачені КПК України.

Достовірно знаючи наведені вимоги Конституції та законів України, а також службових обов`язків, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду старшого прокурора прокуратури міста Черкаси Черкаської області, будучи службовою особою та представником влади, вчинив умисні дії, що дають підстави для повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

Починаючи з 22.11.2013, у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові мирні збори громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України та зміни чинної влади.

Аналогічні заходи проводились і у місті Черкаси на Соборній площі та інших місцях. У січні 2014 у місті Черкаси невстановленими слідством службовими особами із числа керівництва МВС України була надана незаконна вказівка начальнику УМВС України в Черкаській області ОСОБА_10 , використовуючи підпорядкованих працівників міліції громадської безпеки, зокрема спецпідрозділу РМОП «Беркут» та інших, затримувати громадян, які можуть мати відношення до участі у масових мирних акціях протесту у місті Черкаси, примусово доставляти їх до підпорядкованих районних відділів УМВС України у Черкаській області.

На виконання незаконної вказівки, 23.01.2014 слідчим відділом Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 за фактом організації невідомими особами масових заворушень, блокування та захоплення 23.01.2014 невстановленими особами приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, що розташоване в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 185, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України.

Постановою виконувача обов`язків прокурора міста Черкаси ОСОБА_11 для здійснення повноважень прокурора у даному кримінальному провадженні визначено групу прокурів до складу якої також включено і ОСОБА_7 . У січні 2014 у місті Черкаси, невстановленими слідством особами доведено до відома слідчих та прокурорів, які приймали участь у розслідуванні даного кримінального провадження та здійсненні процесуального керівництва ним, явно незаконну вказівку про необхідність затримання завідомо невинних учасників мирної громадської акції «Євромайдан».

Окремі працівники правоохоронних органів, зокрема старший прокурор прокуратури міста Черкаси ОСОБА_7 погодились вчинити такі незаконні дії. При цьому, вказані службові особи розраховували одержати для себе: неправомірну вигоду у вигляді подальшого сприяння невстановленими слідством особами з числа керівництва правоохоронних органів у кар`єрному рості, яке могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на ґрунті сформованого вищим керівництвом враження про них, як про виконавських працівників та прихильників існуючої на той час влади.

В ніч з 23 на 24 січня 2014 року невстановлені співробітники з числа міліції громадської безпеки УМВС України в Черкаській області неподалік будівлі Черкаської обласної державної адміністрації, що у місті Черкаси, по бульвару Шевченка, 185, затримали ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та примусово доставили до приміщення Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області.

Старший прокурор прокуратури міста Черкаси юрист 3 класу ОСОБА_7 , здійснюючи процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000308, реалізуючи злочинний намір, 24.01.2014 о 05 год. 25 хв., перебуваючи у службовому кабінеті Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області, розташованому по вул. Пастерівській, 104, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно з кар`єристських спонукань, з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе у вигляді просування по службі, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які підстави для затримання ОСОБА_12 , зокрема останній затриманий не під час вчинення злочину, чи безпосередньо після його вчинення, а також за відсутності очевидців, потерпілих та сукупності очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події, які б вказували, що саме ОСОБА_13 щойно вчинив злочин, незважаючи на відсутність доказів вини ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, всупереч вимогам, ч. 3 ст. 132, ч. 1 ст. 208 КПК України, склав протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, виконуючи явно незаконну вказівку керівництва, ОСОБА_7 вчинив службове підроблення, а саме особисто склав і вніс до протоколу затримання завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_12 затриманий безпосередньо під час вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, хоча будь-яких фактичних даних про причетність останнього до організації масових заворушень, блокування та захоплення приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, а також активної участі у масових заворушеннях, у матеріалах кримінального провадження на момент затримання не було і в ході подальшого досудового розслідування не встановлено.

У матеріалах кримінального провадження на час затримання ОСОБА_12 були лише дані журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Соснівського РВ УМВС та не було передбаченого додатком № 7 Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого Наказом МВС від 28.07.1994 № 404 рапорту про затримання ОСОБА_12 .

Сам затриманий ОСОБА_12 категорично заперечував взагалі будь-яку причетність до участі в акціях протесту та пояснив, що разом зі своїми товаришами перебував на місці указаних подій вже після їх закінчення. Підписавши завідомо неправдивий документ - протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_7 надав йому статусу офіційного документа, який засвідчив факт, що має юридичне значення і змінив правовідносини, оскільки з моменту затримання, громадянин ОСОБА_12 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України і став учасником кримінального провадження.

Складений завідомо неправдивий офіційний документ - протокол про затримання ОСОБА_12 , ОСОБА_7 передав для виконання черговому Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області, унаслідок чого останній був поміщений та незаконно утримувався в ізоляторі тимчасового тримання Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області аж до обрання йому 25.01.2014 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

За наслідками розслідування кримінального провадження №0000308 від 23.01.2014 за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, прокурором прокуратури міста Черкаси прийнято рішення від 19.05.2014 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України.

Таким чином, органом досудового розслідування достовірно встановлено непричетність вказаної особи до інкримінованих злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України. Описаними вище протиправними діями співробітника правоохоронного органу ОСОБА_7 завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_12 , що передбачені та гарантовані ст.ст. 3. 19, 29, 59, 63 Конституції України, вказані дії знайшли широке висвітлення у вітчизняних та іноземних засобах масової інформації, в мережі Інтернет, набули широкого резонансу, викликали глибоке обурення громадян України та міжнародної спільноти, що призвело до підриву авторитету та престижу усієї системи правоохоронних органів України загалом та органів прокуратури України зокрема як в Україні, так і за її межами.

Дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковані як злочини, передбачені, ч. 1 ст. 364 КК України - зловживання службовою особою владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе, чи інших фізичних осіб, використані службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам; ч. 1 ст. 366 КК України - службове підроблення, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; ч. 3 ст. 371 КК України завідомо незаконне затримання, вчинене в особистих інтересах. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371 КК України не визнав, суду пояснив, що 23.01.2014 працював першим прокурором прокуратури м.Черкаси.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) були повідомлення, що надійшли до чергової частини Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області по лінії «102» та які в подальшому зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення вказаного відділу міліції. Постановою виконувача обов`язків прокурора міста Черкаси для здійснення повноважень прокурора у даному кримінальному провадженні визначено групу прокурів, до якої його також включено. Він перебував цілий день на своєму робочому місці, контролював питання порушення справ, дивився прямий ефір з ЧОДА, фіксували все. Він особисто та інші працівники прокуратури бачили що там відбувалося, бачили як били працівників міліції, кидали коктелі «Молотова», як горів кондиціонер. Їм сказали, що до дому не росходитися бо можливо прийдеться брати участь у слідчих діях. Їх повідомили, що ППС було затримано більш активних учасників акції і треба їхати до Соснівського райвідділу для забезпечення дотримання законності та проведення слідчих дій. Коли приїхали біля райвідділу стояв автозак і ППС. Вони пояснили, що були затримані особи, які били працівників міліції. Готували проекти постанов на визначення підслідності та інші процесуальні документи, перевіряли дотримання законності щодо затримання осіб. Ним було підписано протокол затримання ОСОБА_14 . Підставою було те, що його затримано безпосередньо на місці вчинення злочину, по одежі було зрозуміло, що в клуб «111« він не збирався, як розповідав, та відсутність коштів, в подальшому він відмовився від дачі показів, його усні пояснення були оцінені критично і тому було підписано протокол затримання. Підставою затримання ОСОБА_14 були також рапорти працівників БПС УМВС України в Черкаській області та протоколи їх допиту про те, що вказана особа затримана безпосередньо під час вчинення злочину, їх було дуже багато, чи було там прізвище ОСОБА_14 сказати не може. Якісь протоколи огляду місця події були, більш конкретніше не пам`ятає. Прямих доказів вини ОСОБА_14 не було, але підстав не довіряти 40 працівникам поліції також не було. Близько 15 осіб були відпущені, хто приймав ці рішення не пам`ятає. Всі слідчі дії узгоджувалися зі старшим групи ОСОБА_15 . З ОСОБА_14 він спілкувався хвилин 20. Фактів відмови прокурорів, сдідчих, від затримання ОСОБА_14 він не знає.

В подальшому ОСОБА_14 було повідомлено про підозру іншим прокурором та складено клопотання про обрання запобіжного заходу, яке було судом задоволено, залишено в силі судом другої інстанції. Біля 19 доставлених до відділу міліції осіб було відпущено після перевірки і отримання доказів про відсутність їх винуватості.

Здійснюючи свої повноваження з дотриманням законодавства, він не отримував ніяких незаконних вказівок, розпоряджень чи наказів і не переслідував мети одержання якоїсь вигоди, зокрема кар`єрного зростання.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкас від 12 січня 2018 року, ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Визнано ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України.

Суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що оскільки істотної шкоди у вигляді настання матеріальних збитків, які в сто і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, від дій (бездіяльності) ОСОБА_7 не наступило, то в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Також місцевий суд прийшов до висновку про недоведеність тих обставин, що обвинуваченому достоменно було відомо про невинуватість потерпілого і він діяв з прямим умислом на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей з метою незаконного затримання в особистих інтересах, тобто про недоведеність пред`явленого обвинувачення у вчиненні цих злочинів.

Під час судового розгляду суду не надано доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суд щодо ОСОБА_7 скасувати, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України та призначити покарання:
за ч. 1 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах та займатися діяльністю пов`язаною з державною службою строком на 3 роки, зі штрафом 4250 грн.;
за ч. 1 ст. 366 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах та займатися діяльністю пов`язаною з державною службою строком на 3 роки;
за ч. 3 ст. 371 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах та займатися діяльністю пов`язаною з державною службою строком на 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим, до відбуття покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах та займатися діяльністю пов`язаною з державною службою строком на 3 роки, зі штрафом 4250 грн.
Відповідно до ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_16 спеціального звання - юрист 3 класу.
Обгруновує свої вимоги тим, що згідно із п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку вказуються підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Однак, суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення про необхідність виправдання ОСОБА_7 поклав показання обвинуваченого та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про те, що вони не отримували незаконних вказівок від керівництва про притягнення завідомо невинних до кримінальної відповідальності та інше переслідування учасників мирної акції протесту або учасників масових заворушень, і не чули від ОСОБА_7 про політичну прихильність до існуючої на той час влади.
Будь-яких просувань по службі, заохочень, відзнак ОСОБА_7 в подальшому не отримував.
Проте, у рішенні суд поставив під сумнів правомірність дій ОСОБА_7 , вказавши на надання ним невірної оцінки ситуації у кримінальному провадженні або службову недбалість, відповідальність за що передбачено ст. 367 КК України.
Суд першої інстанції всупереч вимог ст. ст. 94, 370, 374 КК України не дав належної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_12 про те, що він не брав участі в акції протесу. Ці свідчення судом у вироку наведено лише в частині, яка свідчить на користь обвинуваченого, а решта показань залишилася поза увагою суду, без викладення мотивів, з яких взято за основу лише частину з них, а іншу частину не наведено взагалі.
Вказує, що судом не спростовані показання потерпілого про те, що він затриманий не під час вчинення злочину чи безпосередньо після його вчинення.
Поза увагою суду залишилися показання потерпілого, що він до 23 години 45 хвилин був у кафе-барі «Клюб Нічка», після чого на автомобілі таксі разом із друзями поїхав в с. Вергуни за своїм товаришем та поїхали у м. Черкаси у клуб «Ультра», куди прибули приблизно о 24-00 год. Оскільки вони туди не потрапили, то вирішили піти до клубу «111». Вони підійшли до площі та побачили там натовп людей та близько 00-30 год. були затримані працівниками правоохоронного органу.
Потерпілий після затримання слідчому та прокурору вказував на непричетність до подій, які відбувалися біля ЧОДА і що в той час він був в іншому місці. Однак, саме ці свідчення потерпілого, які спростовують доводи обвинуваченого, судом не взято до уваги.
Окрім того, суд, в порушення ст. 94, 337, 370 КПК України, вийшов за межі наданих йому повноважень, та безпідставно надав оцінку обґрунтованості та відповідності вимогам КПК України постанови прокурора про закриття кримінального провадження стосовно потерпілого.
Таким чином, суд першої інстанції, не врахував вказані докази, надані стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження, під час ухвалення виправдувального вироку стосовно ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, з таких підстав.

Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Частиною 3 статті 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного.
Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Згідно із п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не буде доведено, що: кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Пунктом 1 частини 3 статті 374 КПК України регламентовано, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Місцевий суд виконав всі вимоги закону, будь-які правові підстави для скасування виправдувального вироку, щодо ОСОБА_7 - відсутні.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження втановлено, що оцінивши досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, місцевий суд обгрунтованого дійшов висновку провідсутність в діянні ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та недоведеність вчинення ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України.

Клопотання прокурора про проведення судового слідства в частині повторного допиту свідків та дослідження письмових доказів є неспроможними, оскільки згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК, повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Проте, колегією суддів у кримінальному провадженні такої умови не встановлено. Під час апеляційного розгляду прокурор клопотання про повторний допит свідків та дослідження письмових доказів у зв`язку із неповнотою дослідження доказів та порушення їх дослідження необгрунтував та вказав, що судом першої інстанції обставини дослідженні повністю, при дослідженні доказів місцевим судом порушень не було.

При цьому, колегія суддів зауважує що сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції, не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

Дослідивши всебічно, повно і об`єктивно докази безпосередньо у судовому засіданні, місцевий дійшов правильного висновку що ОСОБА_7 підлягає виправданню в інкримінованих йому злочинах.
Допитаний у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав і показав, що 23.01.2014 працював першим прокурором прокуратури м. Черкаси. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР були повідомлення, що надійшли до чергової частини Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області по лінії «102» та які в подальшому зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення вказаного відділу міліції. Постановою виконувача обов`язків прокурора міста Черкаси для здійснення повноважень прокурора у даному кримінальному провадженні визначено групу прокурів, до якої його також включено.

Він перебував цілий день на своєму робочому місці, контролював питання порушення справ, дивився прямий ефір з ЧОДА, фіксували все. Він особисто та інші працівники прокуратури бачили що там відбувалося, бачили як били працівників міліції, кидали коктелі «Молотова», як горів кондиціонер.

Їм сказали, що до дому не росходитися бо можливо прийдеться брати участь у слідчих діях. Їх повідомили, що ППС було затримано більш активних учасників акції і треба їхати до Соснівського райвідділу для забезпечення дотримання законності та проведення слідчих дій. Коли приїхали біля райвідділу стояв автозак і ППС. Вони пояснили, що були затримані особи, які били працівників міліції. Готували проекти постанов на визначення підслідності та інші процесуальні документи, перевіряли дотримання законності щодо затримання осіб. Ним було підписано протокол затримання ОСОБА_14 . Підставою було те, що його затримано безпосередньо на місці вчинення злочину, по одежі було зрозуміло, що в клуб «111« він не збирався, як розповідав, та відсутність коштів, в подальшому він відмовився від дачі показів, його усні пояснення були оцінені критично і тому було підписано протокол затримання. Підставою затримання ОСОБА_14 були також рапорти працівників БПС УМВС України в Черкаській області та протоколи їх допиту про те, що вказана особа затримана безпосередньо під час вчинення злочину, їх було дуже багато, чи було там прізвище ОСОБА_14 сказати не може. Якісь протоколи огляду місця події були, більш конкретніше не пам`ятає. Прямих доказів вини ОСОБА_14 не було, але підстав не довіряти 40 працівникам поліції також не було. Близько 15 осіб були відпущені, хто приймав ці рішення не пам`ятає. Всі слідчі дії узгоджувалися зі старшим групи ОСОБА_15 . З ОСОБА_14 він спілкувався хвилин 20. Фактів відмови прокурорів, сдідчих, від затримання ОСОБА_14 він не знає. В подальшому ОСОБА_14 було повідомлено про підозру іншим прокурором та складено клопотання про обрання запобіжного заходу, яке було судом задоволено, залишено в силі судом другої інстанції. Біля 19 доставлених до відділу міліції осіб було відпущено після перевірки і отримання доказів про відсутність їх винуватості. Здійснюючи свої повноваження з дотриманням законодавства, він не отримував ніяких незаконних вказівок, розпоряджень чи наказів і не переслідував мети одержання якоїсь вигоди, зокрема кар`єрного зростання.

Також, місцевим судом були допитані в судовому засіданні потерпілий та свідки обвинувачення, зокрема:

- потерпілий ОСОБА_12 , позазав, що разом з товаришами ввечері 23.01.2014 перебував в кафе «Клюб Нічка» в с. Леськи Черкаського району, де вживали спиртні напої, після чого на таксі поїхали в м. Черкаси, де їх не пустили в клуб «Ультра», після чого вони направились в інший клуб «111» через площу біля ЧОДА, він одягнутий був у джинси, світер куртка, шапка. По вул. Дашкевича йшли до бару, звернули увагу, що біля ЧОДА відбувались масові заворушення, під час яких мітингувальники кидали каміння та палки, вони підійшли до них, але він не брав участі у мітингу. Після цього вони пішли далі і біля площі їх затримали працівники міліції, повели до ЧОДА, попросили витягнути речі, шапки. Потім під`їхав автозак і їх доставили в райвідділ міліції, тілесних ушкоджень йому там не наносили. В барі « ОСОБА_22 » він був з ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 до 23-30год. Там були камери спостереження. У с.Вергуни забрали ОСОБА_26 і до ОСОБА_27 приїхали в п`ятерьох.

На даний час претензій до ОСОБА_28 , держави, працівників правоохоронних органів не має. Просив виправдати ОСОБА_7 .

Ініціатива написати заяву про визнання його потерпілим належала Черкаській обласній прокуратурі. Його визвали спитали чи вважає він себе потерпілим, він сказав да, претензії мав до держави, а не до ОСОБА_28 чи слідчих. На даний час державі вибачив;

- свідок ОСОБА_29 дав показання що він, як командир підрозділу міліції 23.01.2014 отримав наказ не допустити захоплення ЧОДА, погромів і знищення майна, тобто забезпечити громадський порядок. Як командир він проводив інструктаж з підлеглими, по територіальності проводили інші керівники. Він не весь час був на місці події. Підлеглі працівники міліції без зброї охороняли адміністративну будівлю, але протестуючі кидали коктейлі «Молотова», палки і каміння, штурмували будівлю, били міліціонерів, деяких забрала швидка, частину мітингуючих було затримано та доставлено до райвідділу міліції. Він бачив ОСОБА_30 біля ЧОДА. Вказівки стосувалися захисту державної установи, держати оборону. На завершальній стадії подій була вказівка зібратися хто був в приміщенні і виходити, щоб їх не спалили, вразі нападу затримувати нападників. Хто затримував він не знає. Рапорти співробітники писали, зразків рапортів він не давав. Сам рапорт мабуть писав, точно не пам`ятає. Вказівок ОСОБА_30 порушувати кримінальне провадження, пропозиції неправомірної вигоди не чув. Він бачив коктелі Молотова, їх тушили чим могли. Була загроза життю працівників міліції;

- показаннями свідків колишніх працівників міліції ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , встановлено, що вони отримали завдання не допустити порушень громадського порядку та захоплення адміністративної будівлі ЧОДА, тому охороняли її, але мітинг переріс в правопорушення, під час якого мітингувальники штурмували будівлю, кидали в неї та міліціонерів каміння, металеві прути, коктейлі «Молотова», поливали їх гасом, труїли газом, багатьох міліціонерів травмували. Особисто вони нападників не затримували, хоча їм відомо про те, що декого із них було затримано, про що деякі писали відповідні рапорти. Ніякої пропозиції неправомірної вигоди не отримували;

- свідок ОСОБА_51 показав, що працює в ДСО, 23.01.2014 їх направили на охорону громадського порядку, проводився інструктаж, хто проводив не пам`ятає. Командиром був ОСОБА_52 , зброя їм не видавалася. Вказівок на затримання вони не отримували. Він особисто нікого не затримував. Його співробітники начеб-то також нікого не затримували. Людей коло автозака бачив. Рапорт писав про події що бачив, про затримання не писав в рапорті . Вказівок про порушення кримінального провадження щодо затриманих осіб не отримував і нічого про це не знає. Ніякої пропозиції неправомірної вигоди не отримував. В них кидали коктелі «Молотова», билися вікна;

- свідок ОСОБА_53 показав, що станом на 23.01.2014 працював в БПС. Його батальйон приймав участь у забезпеченні охорони громадського порядку. ОСОБА_52 командир проводив інструктаж. Чи проводили інші особи інструктаж він не пам`ятає. Незаконних вказівок він не отримував. Коли приїхали до ЧОДА стояли шеренгою, почалася бійка, мітингувальники били працівників міліції руками, ногами. Через 30хв. шеренгу зняли і вони пішли до автобуса, потім пішли на перший поверх ЧОДА. Ліпандіна він бачив. Знає, що приблизно десять міліціонерів забирала швидка. Він нікого не затримував, чи затримували інші не знає. Рапорт про події писав один раз, зразків не давали. Що вказував в рапорті не пам`ятає. Вказівок ОСОБА_30 про порушення кримінального провадження щодо затриманих осіб, пропозиції неправомірної вигоди не чув. Викна в ЧОДА били, коктелі ОСОБА_54 були;

- свідок ОСОБА_17 показав, що в період часу з 2013 по березень 2014 перебував на посаді заступника прокурора м. Черкаси. На нього були покладені обов`язки по нагляду за дотриманням законності щодо проведення розслідувань, дізнання, розшукової діяльності. З грудня 2012 на території м.Черкаси проходили мітинги по підтримці певних політичних груп. Проходили мітинги і на території Соснівського району м.Черкаси. 23.01.2014 він підійшов до Черкаської ОДА і спостерігав за подіями, що там відбувалися. Йому повідомили, що на адресу Соснівського райвідділу надійшло повідомлення про масові заворушення, потім повідомили про захоплення ЧОДА. Він повернувся на роботу і зателефонував підлеглим, зокрема ОСОБА_28 . Він як працівник прокуратури був призначений керівником групи процесуальних керівників по кримінальному провадженні і перевіряв законність та підстави затримання доставлених працівниками міліції осіб, в цю групу входив ОСОБА_28 .

У матеріалах кримінального провадження містилися протоколи огляду місця події, а саме будинку та прилеглої території ЧОДА, протоколи затримання осіб, які були затримані, рапорти працівників БПС УМВС України в Черкаській області та протоколи їх допиту про те, що вказані особи затримані безпосередньо під час вчинення злочину, відеоматеріали, які спростовували факт мирної акції протесту, інші докази. Серед затриманих були такі, які визнавали свою вину, а були ті, що не визнавали. Десь 25.01.2014 всі документи були скеровані до слідчого судді, надані матеріали і вирішувалося питання про обрання їм запобіжного заходу. 29.01.2014 був прийнятий Закон України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань», він набрав чинності на наступний день після опублікування , в зв`язку з цим до суду були направлені клопотання про звільнення затриманих, скасування запобіжного заходу, закриття кримінального провадження. Оскільки він був керівником групи прокурорів всі слідчі дії з ним узгоджувалися. Він не пам`ятає, чи був в рапорті зазначений час затримання ОСОБА_14 . Здійснюючи свої повноваження з дотриманням законодавства, він не надавав незаконних вказівок, щодо затримання ОСОБА_14 , він також ніяких розпоряджень чи наказів не отримував. У ОСОБА_28 ніяких просувань по службі, нагород після затримання ОСОБА_14 не було;

- свідок ОСОБА_18 показав, що в січні 2014 працював прокурором. З Королем склалися службові відносини. Він здійснював процесуальне керівництво по кримінальному провадженню по факту масових заворушень біля ЧОДА. 23.01.2014 розпочалися масові акції протесту біля ЧОДА, було десь близько 150 осіб, акції були агресивні. У зв`язку з чим на 102 Соснівськогого райвідділу поступило повідомлення про ці порушення. Працівники ППС виїхали на охорону, мітингувальники вчинювали до них насильницькііі дії. Ці особи проникли до ЧОДА, вибивали там вікна, ломали техніку. Був викликаний спецпідрозділ і так був затриманий ОСОБА_14 , який відмовився від дачі показів. У матеріалах провадження були протоколи огляду місця події, відеозапису, рапорти працівників ППС. Він вказівок від керівництва на затримання осіб причетних до масових акцій не отримував. Коли затримали ОСОБА_14 він не пам`ятає, бо він самостійно не затримував. Вважає, що на той час дії ОСОБА_28 відповідали чинному законодавству. Підстави затримання ОСОБА_14 йому не відомі. На відеозаписах були особи у тому числі ОСОБА_14 , розмовляли між собою;

- свідок ОСОБА_55 показала, що працювала прокурором в Черкаській місцевій прокуратурі, ніяких слідчих дій щодо кримінального провадження нею не проводилося, чи була включена у групу прокурорів не пам`ятає;

- свідок ОСОБА_56 суду показала, що працює прокурором в Черкаській місцевій прокуратурі, ніяких висловів від ОСОБА_28 щодо його політичних уподобань ніколи не чула, з боку інших працівників також не чула. В її присутності ні ОСОБА_28 ні інше керівництво не висловлювало будь яких тезів щодо затримання учасників революції гідності та порушення проти них кримінальних проваджень. Про отримання заходів зохочення ОСОБА_28 їй нічого не відомо. Слідчих дій вона не проводила;

- свідок ОСОБА_20 показала, що працює прокурором в прокуратурі Черкаської області вказівок щодо затримання учасників революції гідності та порушення проти них кримінальних проваджень не пам`ятає. Він був у групі прокурорів. Обіцянок щодо отримання заохочень не чув. Приймав участь у розгляді трьох клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності осіб. Усних вказівок на проведення тих чи інших слідчих дій не отримував;

- свідок ОСОБА_19 показав, що станом на 2014 працював у групі, яка здійснювала процесуальне керівництво працівників міліції, ніяких слідчих дій не продив, про вказівки йому нічого невідомо;

- свідок ОСОБА_57 показала, що знає потерпілого ОСОБА_12 наглядно, він частий відвідувач бару «Клюб Нічка» в с. Леськи Черкаського району, де вона працює барменом. 23.01.2014 ОСОБА_14 був у барі, в компанії ОСОБА_23 і ще незнайомих їй людей. Заклад працює до 23-00год. У виключних випадках довше. В той день затримка була десь на 30хв. Куди компанія Тучкова пішла після бару вона не знає. В барі є камера відео-спостереження. Чи хтось звертався за відеозаписом вона не знає.

Також, судом першої інстанції були безпосередньо досліджені докази, надані стороною кримінального провадження, зокрема:
- протокол огляду з додатками від 03.03.2014, згідно якого були оглянуті матеріали кримінальних проваджень № 0000308 від 23.01.2014 та № 0000380 від 26.01.2015 (т.1 арк.к.п.104-108);

- постанова від 23.01.2014 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженню № 0000308 від 23.01.2014, відповідно до якої до складу групи прокурорів у кримінальному провадженню № 0000308 від 23.01.2014 входить ОСОБА_7 (т.1 арк.к.п.111-112);

- постанова від 23.01.2014 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженню № 0000309 від 23.01.2014, відповідно до якої до складу групи прокурорів у кримінальному провадженню № 0000309 від 23.01.2014 входить ОСОБА_7 (т.1 арк.к.п.123-124);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 24.01.2014, який був складений старшим прокурором м.Черкаси ОСОБА_7 про затримання ОСОБА_12 на підставі ст.208КПК України (т.3 арк.к.п.1-2);

- повідомлення про підозру від 24.01.2014, згідно якого слідчим СВ Придніпровського РВ УМВС України в м.Черкаси ОСОБА_58 , за погодженням з старшим прокурором прокуратури м.Черкаси ОСОБА_18 повідомлено ОСОБА_12 про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.341, ч.1 ст.294 КК України (т.3 арк.к.п.6-7);

- протоколом допиту підозрюваного від 24.01.2014, відповідно до якого ОСОБА_12 на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показів (т.3 арк.к.п.13-14);

- клопотання слідчого СВ Придніпровського РВ ЦУМВС України у м. Черкаси ОСОБА_58 , за погодженням засупника прокурора м.Черкаси ОСОБА_17 про застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т.3 арк.к.п.16-17);

- ухвала судді Слідчого Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2017 про застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сроком на 60 діб (т.3 арк.к.п.18-19);

- клопотання засупника прокурора м. Черкаси ОСОБА_17 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_12 (т.3 арк.к.п.20-22);

- постанова від 19.05.2014 про закриття кримінального провадження, згідно якої старшим прокурором прокуратури м. Черкаси ОСОБА_7 кримінальне провадження № 40000308 від 23.01.2014 відносно ОСОБА_12 закрито за відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ст. 341 КК України (т.3 арк.к.п.88);

- протоколи огляду місця події від 24.01.2014, згідно яких об`єктом огляду є будівля ЧОДА зовнішні тра внутрішні пошкодження (т.3 арк.к.п.25-50);

- копія судової справи №712/833/14-к про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , з якої вбачається, що ухвалою судді Слідчого Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.01.2017 застосовано до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляду тримання під вартою, ухвалою слідчого судді від 12.02.2014 застосовано домашній арешт, апеляційне провадження за скаргою захисника ОСОБА_59 в інтересах ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді від 25.01.2014 закрито у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги (т.3 арк.к.п.206-270);

- лист УМВС України в Черкаській області від 06.03.2014 № 10/1-1054 з додатками, згідно якого наданий перелік працівників УМВС України в Черкаській області, автотранспорту, який використовувався працівниками міліції при залученні до ОГП (т.3 арк.к.п.273-285);

- протокол огляду місця події від 04.04.2014, згідно якого оглядом місця події є ресторан-бар « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташований по вул. Жовтнева 1 в с. Леськи, Черкаського р-ну, Черкаської обл. На задньому дворі в бару в підсобному приміщенні перебуває відео-реєстратор, біля нього стоїть монітор, який працює в постійному режимі, розташовано 16 камер, які знімають з різних кутів (т.3 арк.к.п.167-169);

- протокол огляду диску від 15.05.2015 та відеозапис з нього за 23.01.2014, на якому зображені особи, серед яких можна впізнати ОСОБА_12 , перебувавшого в барі о 23-45 год. (т.3 арк.к.п.170-171);

- протокол тимчасового досупу до речей і документів від 08.04.2014 з додатками, згідно якого у ході проведення тимчасового доступу вилучено журнал обліку доставлених відвідувачів та запрошених до Соснівського РВ від 04.12.2013 закінчений 30.01.2014 (т.1 арк.к.п.136-138);

- протокол огляду від 09.04.2014 з додатками, згідно якого предметом огляду є журнал№1019 обліку доставлених доставлених відвідувачів та запрошених до Соснівського РВ, в якому міститься інформація про доставку у період з 23 по 27.01.2014 осіб, затриманих на Соборній площі та біля приміщення ЧОДА (т.1 арк.к.п.139-142);

- копія висновку за результатами службового розслідування за фактами перевищення службових повноважень, зловживання службовим становищем окремими керівниками ГУ МВС, УМВС та ДТМ від 24.04.2014, згідно якого факти вчинення дисциплінарних проступків, пов`язаних з перевищенням службових повноважень, зловживання службовим становищем , зокрема керівниками УМВС України в Черкаській області, що призвело до перешкоджання реалізації громадянами права на мирні зібрання такими, що знайшли часткове підтвердження (т.3 арк.к.п.312-325);

- наказ № 802к від 09.10.2013 про призначення ОСОБА_7 на посаду старшого прокурора прокуратури м. Черкаси (т.4 арк.к.п.9);

- наказ №103ш від 12.12.2013, яким розподілено службові обов`язки між прокурорськими працівниками прокуратури м.Черкаси, зокрема з переліком обов`язків покладеними на ОСОБА_7 (т.4 арк.к.п.14-18).

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що за результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнаня ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 364 КК України, та виправдав у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, вказаного злочину та визнав невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України та виправдав його за недоведеністю вчинення даних злочинів.

Висновок місцевого суду ґрунтується на доказах, досліджених під час судового розгляду, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Місцевим судом при постановленні виправдувального вироку стосовно ОСОБА_7 , вимоги п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, дотримано у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши об`єктивно та всебічно докази надані стороною обвинувачення, що місяться у матеріалах кримінального провадження, місцевий суд дійшов правильного висновку про про те, що органом досудового слідства не доведено, що ОСОБА_7 було достеменно відомо, про невинуватість потерпілого ОСОБА_12 і він діяв з примим умислом на внесення до офіційних документів завдомо неправдивих відомостей з метою незаконного затримання в особистих інтересах, з огляду на таке.

Службове підроблення, відповідно до ч. 1 ст. 366 КК України, з суб`єктивної сторони характеризується тільки прямим умислом, оскільки службова особа завідомо усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, які вносяться нею до офіційних документів.

Внесення до таких документів відомостей, неправдивий характер яких службова особа не усвідомлює, виключає склад підроблення.

Кримінальним процесуальним кодексом України (в редакції від 22.01.2014 р.) регламентовано, що кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статті 482 цього Кодексу:

1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні (ч. 2 ст. 207);

- уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (ч. 1 ст. 208).

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що місцевий суд дійшов правильного висновку, про наявність підстав у ОСОБА_7 при складанні протоколу для затримання потерпілого ОСОБА_12 , який був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, законність затримання ОСОБА_12 , обґрунтованість підозри і необхідність застосування до останнього запобіжного заходу неодноразово перевірялась судами першої інстанції, в результаті чого до ОСОБА_12 було застосовано запобіжний захід судовими рішеннями.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2014 застосовано до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.02.2014, щодо ОСОБА_12 застосовано домашній арешт.

Вказані рішення суду не скасовані, набрали законної сили і відповідно до вимог ст. 21 КПК України, є обов`язковими для виконання.

У вказаних рішеннях суду встановлено, що причетність ОСОБА_12 до вчинення суспільно-небезпечних дій підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події, показанямими свідків, відеозаписами, іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому, апеляційне провадження за скаргою захисника ОСОБА_59 в інтересах ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді від 25.01.2014 закрито у зв`язку з відмовою апелянта від апеляційної скарги.

До того, ж відповідно до показань потерпілого ОСОБА_12 , даних суду першої інстанції, він перебував на площі біля будівлі ЧОДА де відбувались масові заворушення, під час яких мітингувальники кидали каміння та палки. Він підійшов до них, але не брав участі у мітингу. Після цього вони з товарищами пішли і біля площі їх затримали працівники міліції. Тобто, ОСОБА_12 перебував на місці вчинення кримінального правопорушення під час його вчинення, після чого був затриманий.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_7 наміру притягнути до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб, і недоведенність обвинувачення про те, що останній з кар`єристських спонукань підписав завідомо неправдивий документ-протокол затримання особи, зокрема і з тих підстав, що постановою від 19.05.2014 старшим прокурором прокуратури м.Черкаси ОСОБА_7 закрито кримінальне провадження № 40000308 від 23.01.2014 щодо ОСОБА_12 за відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ст. 341 КК України.

Досудовим слідством не доведено те, що на час складання протоколу затримання потерпілого, ОСОБА_7 , як прокурор завідомо знав про його невинуватість і про те, що офіційні документи містили завідомо неправдиві відомості про вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення.

Допитаний місцевим судом ОСОБА_7 , показав, що бачив особисто в прямому ефірі події, що відбувалися біля ЧОДА 23.01.2014, тож підстав не довіряти 40 працівникам ППС у нього не було. Окрім того. в поясненнях ОСОБА_12 , які він спочатку надав ОСОБА_7 , а потім відмовився від дачі пояснень, мали місце істотні розбіжності та протиріччя, як наслідок були критично оцінені ОСОБА_7 .

Окрім того, допитані судом першої інстанції свідки, колишні працівники міліції, які 23.01.2014 безпосередньо знаходилися біля ЧОДА, для недопущення порушень громадського порядку та захоплення адміністративної будівлі ЧОДА, показали, що була загроза їх життю, оскільки мітингувальники поводили себе агресивно, використовували коктелі «Молотова», каміння, били вікна в будівлі ЧОДА, деякі працівники були поранені.

Частиною 4 статті 17 КПК України, визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При цьому, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України.

На переконання колегії суддів, на підставі об`ктивно та всебічно дослідженних доказів, що містяться у матеріалх кримінального провадження та анілізу об`єктивної та суб`єктивної сторони злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371 КК України, суд першої інтиснції дійшов правильного висновку про недоведеність тих обставин, що ОСОБА_7 достоменно було відомо про невинуватість ОСОБА_12 і він діяв з прямим умислом на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей з метою незаконного затримання в особистих інтересах, тобто про недоведеність пред`явленого обвинувачення у вчиненні цих злочинів.

Місцевий суд правильно виправдав ОСОБА_7 за недоведеністю вчинення ним злочинів передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України.

Також, ограном досудового слідства, дії ОСОБА_7 кваліфіковані як злочин, передбачений ч. 1 ст. 364 КК України - зловживання службовою особою владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе, чи інших фізичних осіб, використані службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам.

Відповідно до примітки 3 до вказаної статті істотною вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Злочин передбачений ст. 364 КК України, належить до злочинів із матеріальним складом і вважається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка виражається у завданні матеріальних збитків у певних розмірах.

Згідно із формулюванням обвинувачення, ОСОБА_7 своїми діями заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам останніх, що передбачені та гарантовані ст.ст. 3, 19, 29, 59, 63 Конституції України. Вказані події знайшли широке висвітлення у вітчизняних та іноземних засобах масової інформації, в мережі Інтернет, набули широкого резонансу, викликали глибоке обурення громадян України та міжнародної спільноти, що призвело до підриву авторитету та престижу усієї системи судових і правоохоронних органів України загалом, тобто матеріальна шкода не завдана.

Частиною 1 статті 5 КК України, регламентовано зворотну дію у часі закону про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що істотної шкоди у вигляді настання матеріальних збитків, які в сто і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, від дій (бездіяльності) ОСОБА_7 не наступило, то в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Разом з тим, із показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_60 та ОСОБА_56 беззаперечно встановлено, що вони не отримували незаконних вказівок від керівництва про притягнення завідомо невинних до кримінальної відповідальності та інше переслідування учасників мирної акції протесту або учасників масових заворушень.

При цьому, свідки не чули від ОСОБА_7 про політичну прихильність до існуючої на той час влади. Будь-яких просувань по службі, заохочень, відзнак ОСОБА_7 в подальшому не отримував.

За таких обставин, колегія суддів, погоджується з висновком місцевого суду, про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази того, що діями ОСОБА_7 завдано істотної шкоди у вигляді настання матеріальних збитків, які в сто і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, у зв`язку з чим ОСОБА_7 обґрунтовано виправдано за ч. 1 ст. 364 КК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу вказаного кримінального правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції упередженно оцінено показання свідків - колишніх працівників батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_31 , ОСОБА_61 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , не заслуговують на увагу.
Вказані свідки були безпосередньо допитані у суді першої інстанції без порушення вимог кримінального процесуального закону.
Із показань свідків встановлено, що вони отримали завдання не допустити порушень громадського порядку та захоплення адміністративної будівлі ЧОДА, тому охороняли її, але мітинг переріс в правопорушення, під час якого мітингувальники штурмували будівлю, кидали в неї та міліціонерів каміння, металеві прути, коктейлі «Молотова», поливали їх газом, труїли газом, багатьох міліціонерів травмували. Особисто вони нападників не затримували, хоча їм відомо про те, що декого із них було затримано, про що деякі писали відповідні рапорти. Ніякої пропозиції неправомірної вигоди не отримували.

Місцевим судом показанням свідків надано відповідну оцінку, яка на суб`єктивну думку сторни обвинувачення є упередженою. При цьому у чому полягає упередженність міцевого суду в апеляційній скарзі не зазначено.
Твердження апелянта про те, що суд взяв до уваги показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_56 та колишніх прокурорів ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , однак, вказані показання необхідно оцінювати критично як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності, є безпідставним, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які обвинувальні вироки, які вступили в законну силу, відносно вказаних осіб та будь-які дані, які б могли ставити під сумнів показання вказаних свідків.
Доводи прокурора про упередженість суду при оцінці рішень слідчих суддів про обраня запобіжних заходів, щодо ОСОБА_12 є безпідставними, оскільки, на перколнання колегії суддів, судом першої інстанції належним чином відповідно до вимог ст. 94 КПК України оцінено рішення слідчих суддів про обрання запобіжного заходу ОСОБА_12 , які набрали законної сили і не скасовані та відповідно до ст. 129-1 Конституції України є обов`язковими до виконання.
Посилання апелянта на те, що судом при ухваленні рішення не враховано огляди місця події, відеозаписи з камерами спостереження, журналістів, і спеціалістів НДЕКЦ, які свідчать про відсутність потерпілого 24.01.2014 на акції протесту, спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до яких він разом з товаришами ввечері 23.01.2014 коли направились в клуб «111» через площу біля ЧОДА бачив, як біля ЧОДА відбувались масові заворушення, під час яких мітингувальники кидали каміння та палки. Вони підійшли до них, але він не брав участі у мітингу. Після цього вони пішли далі і біля площі їх затримали працівники міліції і доставили в райвідділ міліції.

Доводи апелянта про те, що суд надав невірну оцінку рішенню ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження стосовно потерпілого ОСОБА_12 , оскільки вказане рішення прийнято 19.05.2014 та зумовлене перемогою Революції Гідності і є намаганням усунути негативні наслідки своїх незаконних дій є необгрунтованими, такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Посилання апеляційної скарги прокурора на те, що суд першої інстанції поставив під сумнів свої висновки внаслідок невірної оцінки ОСОБА_7 зібраних доказів у кримінальному провадженні, або допущення ним службової недбалості, є безпідставними.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, місцевий суд під час вирішення тих питань, що були винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, виклав мотиви можливої кваліфікації дій ОСОБА_7 що не вплинуло на остаточне судове рішення.
Твердження апелянта про те, що місцевий суд безпідставно вказав на відсутність прямого умислу у ОСОБА_7 на завідомо незаконне затримання ОСОБА_12 спростовуються матеріалаим кримінального провадження, згідно яких, обставини затримання потерпілого перевірялися судом першої інстанції і суд дійшов правильного висновку про недоведеність тих обставин, що обвинуваченому достоменно було відомо про невинуватість потерпілого і він діяв з прямим умислом на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей з метою незаконного затримання в особистих інтересах.
Враховуючи викладене, колегія суддів визнає правильним рішення суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, оскільки органом досудового розслідування не надано належних та допустимих доказів того, що діями ОСОБА_7 завдано істотної шкоди у вигляді настання матеріальних збитків, які в сто і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Недоведеність вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 371 КК України, місцевий суд правильно обґрунтував спростованістю позиції органу досудового розслідування про затримання потерпілого ОСОБА_12 вже після закінчення акцій протесту та недоведеність тих обставин, що обвинуваченому достоменно було відомо про невинуватість потерпілого і він діяв з прямим умислом на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей з метою незаконного затримання в особистих інтересах, провівши належний аналіз обставин кримінального провадження.
При цьому суд першої інстанції надав оцінку кожному доказу за критеріями ст. 94 КПК, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.
Будь-яких інших доводів, щодо незаконності вироку суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарага прокурора задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4