ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3498/20 Справа № 215/442/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю:

секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України, приведено у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Краснодара Російської Федерації від 15 листопада 2016 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, з урахуванням ч. 3 ст. 66, ч. 1 ст. 62 КК Російської Федерації, та засуджено до покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбування покарання у виправній колонії суворого режиму. Визначено, що ОСОБА_5 при продовженні відбування покарання на території України повинен відбувати покарання за скоєнний злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, засуджений ОСОБА_5 , поза межами строку апеляційного оскарження ухвали, звернувся до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного ним процесуального строку на оскарження судового рішення.
Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку апеляційного оскарження ухвали, засуджений посилається на те, що судовий розгляд проведено без його участі та копію ухвали він не отримував, що позбавило його можливості реалізувати своє право на апеляційне оскарження ухвали у передбачений КПК України строк. При цьому вказує, що копію оскаржуваної ухвали він отримав лише 25 жовтня 2020 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши й проаналізувавши доводи, викладені в заявленому клопотанні засудженого про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, при цьому апеляційна скарга повинна бути повернута, з таких підстав.
Наявні матеріали провадження свідчать про те, що оскаржувана ухвала за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України щодо ОСОБА_5 , була постановлена судом першої інстанції 19 березня 2018 року за відсутності засудженого.
Відповідно до вимог п.п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.
Матеріалами провадження підтверджено, що ОСОБА_5 вже звертався з апеляційною скаргою 15 червня 2020 року та 11 серпня 2020 року, які ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2020 року та 31 серпня 2020 року були повернуті засудженому, через пропуск процесуального строку на апеляційне оскарження цієї ухвали та у зв"язку з відсутністю клопотання про поновлення цього строку.
30 жовтня 2020 року ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали, які 04 листопада 2020 року отримані судом, тобто із суттєвим пропуском встановленого законом строку на оскарження судового рішення, передбаченого ст. 395 КПК України.
У поданому клопотанні засуджений вказує на те, що оскаржити ухвалу в строк, визначений законом, не виявилось можливим, оскільки клопотання Міністерства юстиції України було розглянуто за його відсутності й копію оскаржуваної ухвали він отримув лише 25.10.2020.
На переконання колегії суддів, вказані засудженим причини пропущення строку апеляційного оскарження неможливо вважати поважними з огляду на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 вказав, що про наявність оскаржуваної ухвали він був обізнаний ще під час перебування у ФКУ «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Краснодарському краю».
При цьому, як видно з матеріалів провадження, 25 червня 2018 року судом першої інстанції на адресу ДУ Криворізька виправна колонія №3 направлено дві копії оскаржуваної ухвали, для долучення до матеріалів особової справи засудженого.
Водночас, засуджений ОСОБА_5 24 листопада 2019 року прибув до ДУ Криворізька установа виконання покарань №3, та перебував в цій установі до 06 грудня 2019 року, а отже мав реальну можливість звернутися із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали та апеляційною скаргою у відповідності до вимог КПК України.
Разом із цим, визнати обґрунтованими доводи клопотання засудженого колегія суддів не може, оскільки жодних доказів на їх підтвердження останній не надає та матеріали провадження їх не містять, що ставить під сумнів їх існування.
Окрім того, наведені засудженим обставини, з позиції суду апеляційної інстанції, не є такими, що об`єктивно перешкодили засудженому звернутись до суду з апеляційною скаргою, враховуючи те, що ОСОБА_5 був обізнаний про наявність оскаржуваної ухвали до прибуття в Україну для подальшого відбування покарання, призначеного вироком суду Російської Федерації, та водночас, маючи об`єктивну можливість звернутися із апеляційною скаргою під час перебування в ДУ Криворізька установа виконання покарань №3.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 113, ст. 116 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча стаття 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд також виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.
Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 мав об`єктивну можливість у визначений ст. 395 КПК України строк, подати апеляційну скаргу на ухвалу, проте наданим йому правом не скористався.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали, зазначені в клопотанні засудженого, не можуть вважатися поважними.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали та вважає, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст.ст. 399, 405 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року - відмовити.
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року про приведення вироку Російської Федерації щодо ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України, повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримаються під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4