Справа №766/4406/19

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 07.02.2019 року за №0000063, за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсона, українець, громадянин України, з професійно технічною освітою, одружений, неповнолітніх утриманців не має, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджувався

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:
ОСОБА_7 07.02.2019 року близько 11-40 год. на вул. Кільцевій в районі будинку №1 в м. Херсоні, керуючи автомобілем Volkswagen LT 35D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху заднім ходом проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, в порушення вимог п.п. 2.3. б), 10.1, 10.9, 10.10 Правил дорожнього руху України, попри заборону руху заднім ходом на перехресті, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не звернувся за допомогою до інших осіб, розпочав рух заднім ходом на Т-образному перехресті, внаслідок чого, рухаючись в напрямку провулка Лісового, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 .. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання померла в лікарні. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , а саме: підпунктів 2.3. б), 10.1, 10.9, 10.10..

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорив. Пояснив, що він займається пасажирськими перевезеннями на автомобілі Volkswagen LT 35D, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 07.02.2019 року виїхав на маршрут, попередньо пройшовши огляд у лікаря, механіка. ДТП сталося на вул. Кільцевій приблизно об 11-30 год. на кінцевій зупинці 10 маршруту. Там він висадив пасажирів на дорозі, оскільки обладнаної зупинки там немає. Після цього передзвонив диспетчеру та сказав, що поїде на авторинок, зняв табличку, подивися в дзеркала, нікого не побачив, посигналив та почав здавати назад. Те, що наїхав на ОСОБА_8 , відразу не зрозумів, відчув тільки, що наїхав на щось переднім лівим колесом, після чого вийшов з автомобіля та побачив, що сталося.

При вирішенні пред`явленого потерпілою цивільного позову щодо відшкодування завданої моральної шкоди поклався на розсуд суду.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у пред`явленому йому обсязі обвинувачення ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, обсяг яких був визначений згідно ч. 1 ст. 349 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ОСОБА_7 злочину.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 розповіла, що вона дізналась про те, що на її матір наїхала маршрутка, коли їй подзвонив голова ОСББ та сказав, що начебто на маму наїхала маршрутка і її везуть в обласну лікарню, куди вона і поїхала, проте коли вона приїхала туди, мама вже померла. Перед поховання обвинувачений приходив до неї з дружиною та пропонував допомогу, вона попросила, щоб надав їм автобуси звозити людей на поминальний обід. Крім того зазначила, що обвинувачений відшкодував їй у повному обсязі завдану майнову шкоду в сумі 11 418,00 грн.. Заявила про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди 449 924 грн., з яких 56 000,00 грн., як зазначила потерпіла, обвинувачений сплатив їй в ході розгляду справи судом.

Наведені показання потерпілої та обвинуваченого відповідають відомостям, зафіксованим у зібраних в ході досудового розслідування письмових доказах.

Так, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.02.2019 р. зі схемою пригоди та фототаблицею до нього (а.п. 86-95) встановлено та зафіксовано місце пригоди м. Херсон, вул. Кільцева в районі будинку №1, а також виявлено автомобіль Volkswagen LT 35D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно протоколу огляду місця події (трупа) від 07.02.2019 року (а.п. 96-106) встановлено, що виявлений в приміщенні моргу ХОКЛ по пр. Ушакова, 67 в м. Херсоні труп громадянки ОСОБА_8 1942 р.н., підборіддя якої підмотане медичним бинтом до черепу, зуби в порожнині рота частково відсутні, з носу та роту розмазані сліди бурого кольору, зовні схожі на кров, на голові виявлені ушкодження у виді забійних ран. Руки потерпілої схрещені на животі, перев`язані медичним бинтом, на обох руках частково здерта шкіра, забійні рани ліктів, рвані рани, на правій нозі виявлено рвану рану шкірних покровів, на ногах присутні переломів кісток.
Відповідно до висновку експерта №191 від 25.02.2019 р. (а.п. 107-111) при експертизі трупу ОСОБА_8 виявлено ушкодження у виді поперечного перелому тіла грудини, переломи ребер зліва: 2-7 по середньо-ключичній лінії, 2-8 по передньо-паховій, 1-8 по біляхребтовій лінії. Переломи ребер зправа: 2-8 по середньо-ключичній лінії, 2-9 по передньо-паховій, 2-8 по задньо-паховій, 2-10 по лопатковій лінії. Перелом кісток тазу. Багатоуламковий перелом правої великої гомілкової кістки в верхній третині, поперечний перелом лівої великої гомілкової кістки в нижній третині, на рівні кісточок. Крововиливи в купол діафрагми, корні легень, в клітковину середостіння. Синці на тильній поверхні лівої кисті з переходом на проксимальні фаланги пальців, синці на проксимальних фалангах пальців правої кисті, садно зліва займає лобну, виличну область та на лівій щоці. Рвано-забійні рани по передній поверхні правої та лівої гомілки в нижній третині, та в верхній третині правої гомілки по передній поверхні. Забійні рани на тильній поверхні правої стопи, на правому коліні, на тильній поверхні правої кисті, в середній третині правого передпліччя по наружній поверхні, на правому лікті по наружній поверхні.
Всі ушкодження виникли від дії тупих предметів, незадовго до смерті (за десятки хвилин), від травмування внаслідок перекатування тіла колесами автомобіля. Пошкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Виникнення їх 07.02.2019 року близько 11-50 год. не виключається.
Виходячи з умов даної дорожньо-транспортної пригоди, (автомобіль рухався заднім ходом) в пошкодженнях, які були виявлені при експертизі трупу не відбились пошкодження від дії виступаючих частини автомобіля, через невелику швидкість автомобіля, що не дає змоги встановити місце первинного контакту та взаєморозташування потерпілої та автомобіля.
Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок численних переломів кісток скелету, які супроводжувалися розвитком травматичного шоку, про що свідчать дані експертизи трупу та результати судово-гістологічної експертизи: множинні переломи кісток ніг, ребер, тазу, помірне малокрівя внутрішніх органів, шунтування кровотоку в нирках, порушення реологічних властивостей крові, гемодинамичні розлади внутрішніх органів.
При експертизі чобіт ОСОБА_8 (висновок експерта № 21-МК від 22.02.2019 року, а.п._113-117_) знайдені сліди ковзання на ходовій поверхні підошв обох чобіт. Ці сліди ковзання виникли від ковзання дії тупого предмета з необмеженою поверхнею контактування.
Наявність слідів ковзання на ходовій поверхні обох чобіт свідчать про те, що в момент наїзду автомобіля з дорожнім покриттям стикались підошви обох чобіт- пішохід стояв. Вказати напрям дії травмуючої сили не надалось можливим через малу інтенсивність слідів ковзання. На обох чоботах сліди ковзання розташовані косо-вздовж (відносно середньої лінії підошви).
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «Volkswagen LT 35D» р.н. НОМЕР_1 № НОМЕР_2 від 20.02.2019 р. (а.п. 127-131) перед настанням дорожньотранспортної пригоди робоча гальмівна система, рульове керування автомобіля Volkswagen LT 35D р.н. НОМЕР_1 знаходились у технічно-працездатному стані. Ходова частина знаходилась у технічно- несправному, але в працездатному стані. Несправність ходової частини автомобіля забороняє експлуатацію транспортного засобу згідно вимогам п.п. 31.4 та 31.4.5 (а)ПДР України,
Згідно Висновку КУ «Обласний наркологічний диспансер» ХОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №5 (а.п. 141), складеного о 15-00 год. 07.02.2019 року стосовно обвинуваченого, у останнього ознак сп`яніння не виявлено.
Оцінюючи наведені вище докази, суд приходить до висновку про те, що вони поза розумним сумнівом повністю доводять пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ним злочину.

Перевіркою матеріалів справи не виявлено даних стосовно того, що під час збирання (формування) та процесуального закріплення зазначених доказів були допущені порушення вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави визнати їх недостовірними чи недопустимими.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд виходить зі змісту ч. 2 статей 50, 65 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, суд враховує положення п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року, із змінами, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Отже, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Так, при вирішенні питання про міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до тяжкого злочину, суб`єктивна сторона якого характеризується необережною виною, ставлення обвинуваченого до вчиненого та наслідків, що настали, те, що обвинувачений має постійне місце проживання, за матеріалами справи характеризується фактично позитивно, має сім`ю, батьків похилого віку, зайнятий суспільно корисною працею здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець , на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, злочин вчинив вперше. Обставинами, які пом`якшують покарання, визнає повне визнання вини та щире каяття, яке виразилося в тому, що в судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, попросив вибачення у потерпілої та добровільно у повному обсязі відшкодував потерпілій завдану майнову шкоду, частково моральну шкоду. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Позиція прокурора про те, що обвинувачений в ході розгляду справи здійснював відшкодування потерпілій завданої шкоди виключно під тисом доказів обвинувачення, на думку суду, не заслуговує на увагу, оскільки обвинувачений ще на досудовому слідстві, як і в ході судового розгляду справи, повністю визнавав свою вину у вчиненому та щиро каявся, на що вказують дані обвинувального акту, що вказує на незмінність позиції обвинуваченого, та, окрім цього, надавав допомогу потерпілій перевезенням людей на поминальний обід після похорону, про що розповіла в судовому засіданні сама потерпіла, що свідчить про усвідомлення обвинуваченим протиправності своїх дій одразу після вчинення ним злочину, тобто ще до направлення справи до суду, та намагання вже тоді спокутати свою провину перед потерпілою, тобто виправитися.

Також при обранні міри покарання ОСОБА_7 суд бере до уваги позицію потерпілої, яка при вирішенні цього питання поклалася на розсуд суду та зазначила про відсутність необхідності у направленні обвинуваченого для реального відбування покарання.

Крім того, при вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на наведене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та з урахуванням наведеного, обставин вчиненого обвинуваченим злочину та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого за час досудового й судового слідства, суд приходить до висновку, що конкретні обставини справи та наведені вище дані про особу обвинуваченого свідчать про те, що він не являє собою велику небезпеку для суспільства, та дають підстави вважати, що ОСОБА_7 повинен понести покарання у виді позбавленні волі на строк, який, на думку суду, є достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, але його виправлення можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою органом пробації під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому, у зв`язку із застосуванням до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Достатніх даних, які давали б суду підстави прийняти рішення про незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, про що порушила питання сторона захисту, матеріали справи, на думку суду, не містять і при вирішенні цього питання суд погоджується з позицією прокурора.

Пред`явлений потерпілою цивільний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з положень ст. 1167 ЦК України, за змістом яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
При цьому, при вирішенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 коштів на відшкодування моральної шкоди в розмірі 449 924 грн., суд, враховуючи факт підтвердження вини ОСОБА_7 у вчинені злочину, внаслідок якого було завдано моральних страждань ОСОБА_4 , тяжкість, характер та обсяг страждань, бере до уваги і ту обставину, що в даному випадку загинула близька їй людина - мати і дана втрата для потерпілої є не відновлювальною та постійною, враховує обсяг і глибину моральних страждань, що понесла потерпіла в результаті втрати її матері, необхідність у неї вживати додаткових зусиль щодо організації свого життя та побуту. При цьому суд також враховує, що згідно ст. 3 Конституції України життя людини визнано найвищою соціальною цінністю в Україні.
З огляду на наведене, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги потерпілої в розмірі 200000 грн..
При цьому, враховуючи ту обставину, що згідно матеріалів справи і це підтвердила в судовому засіданні сама потерпіла, обвинувачений в ході судового розгляду справи частково відшкодував потерпілій завдану моральну шкоду в розмірі 56 000,00 грн., тому сума коштів, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, становить 144 000,00 грн.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.

Керуючись ст.ст. 349, 373 - 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 144 000 (сто сорок чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 4036 (чотири тисячі тридцять шість) грн. 78 коп.(а.п. 152-154).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2019 року на автомобіль Volkswagen LT 35D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Речові докази у справі:

- автомобіль Volkswagen LT 35D, реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим законному володільцю.

- взуття ОСОБА_8 знищити (а.п. 151).

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений, захисник, потерпіла мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1