ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1988/20 Номер провадження 11-сс/814/1016/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
представника власника
майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.
Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000161 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, задоволено клопотання дізнавача старшого інспектора СД Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 та накладено арешт на час проведення досудового розслідування на транспортні засоби, вилучені 27.10.2020 під час огляду місця події, а саме на: автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі «554 МД», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов якого заповнений піском; автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі «45054» д.н.з. НОМЕР_2 , кузов якого заповнений піском, власником яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , з позбавленням права користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Згідно з клопотанням та ухвалою слідчого судді, Гадяцьким ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000161, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27.10.2020 до Гадяцького ВП надійшло повідомлення про те, що 27.10.2020 в м. Гадяч по вул. Героїв Майдану, ОСОБА_6 на автомобілі ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілі ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_2 , здійснює перевезення піску без відповідних документів.

27.10.2020 в ході виїзду СОГ на місце події було виявлено вантажний самоскид марки «ЗИЛ-ММЗ» моделі «554 МД», д.н.з. НОМЕР_1 , а також автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі «45054», д.н.з. НОМЕР_2 в кузовах яких знаходився пісок. В ході проведення огляду дані транспортні засоби було вилучено до Гадяцького ВП.

Власником автомобіля «ЗИЛ-ММЗ» моделі «554 МД»,д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «ЗИЛ-ММЗ» моделі «45054», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 .

Таким чином, до вказаних автомобілів - здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

За постановою слідчого від 28.10.2020 вказані транспортні засоби, кузова яких заповнені піском, визнано речовими доказами, оскільки вони повністю відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Мотивуючи рішення щодо задоволення клопотання, слідчий суддя послався на те, що вантажні транспортні засоби є об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстави для накладення арешту на зазначені транспортні засоби.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання дізнавача старшого інспектора СД Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 про накладення арешту на його майно.

Посилається на те, що дізнавач звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно з пропуском передбаченого КПК України строку.

Крім того заперечує, що він здійснював перевезення піску без належних документів, оскільки пісок був придбаний ним у ТзОВ «ДА ТРАНС», що підтверджується накладною № 2710/2 від 27 жовтня 2020 року.

Однак дана обставина не була взята до уваги слідчим суддею.

Вказує на надмірне обмеження його прав у зв`язку із накладенням арешту, з огляду на те, що транспортні засоби «ЗИЛ-ММЗ» моделі «554 МД», д.н.з. НОМЕР_1 та «ЗИЛ-ММЗ» моделі «45054», д.н.з. НОМЕР_2 є джерелом його доходу, а накладення арешту призвело до того, що він залишився без засобів для існування та заробітку.

Звертає увагу, що в клопотанні дізнавача зазначено, що об`єктом кримінального правопорушення є пісок, який має значення як речового доказу та для розкриття кримінального проступку, а тому були підстави для накладення арешту на пісок, а не на його автомобілі.

Позиції інших учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції власник майна ОСОБА_6 та представник в його інтересах захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній наведених.

Прокурор в судове засідання не з`явився, звернувся із завою про розгляд справи у його відсутність, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви суду.
В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення належним чином не враховано положення вищевказаних статей.

Статтею ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Проте, як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно звернувся дізнавач старший інспектор СД Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 , тобто не уповноважена на те особа.

Відповідно до статті 3 КПК України дізнавач уповноважений в межах компетенції, передбаченої КПК, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Згідно витягу із ЄРДР у кримінальному провадженні №0000161 досудове слідство здійснюється за ч. 1 ст. 185 КК України.

За класифікацією кримінальних правопорушень, визначених ст. 12 КК України, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Зважаючи на те, що приписи ст. 171 КПК України носять імперативний характер, дізнавач не наділений правом на звернення до суду із клопотанням про арешт майна у тих справах, що перебувають у його провадженні. У даному випадку з таким клопотанням до слідчого судді мав право звертатися лише прокурор.

При накладенні арешту на майно, слідчий суддя не врахував, що досудове розслідування здійснюється за ч. 1 ст. 185 КК України, тоді як при викладенні обставин вчинення кримінального проступку в клопотанні дізнавач зазначає про те, що 27.10.2020 в м. Гадяч по вул. Героїв Майдану, ОСОБА_6 на автомобілі ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілі ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_2 , здійснює перевезення піску без відповідних документів.

Слід звернути увагу, що кваліфікація вчиненого правопорушення пов`язана з можливістю віднесення зазначених у клопотанні об`єктів до речових доказів, які могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином дізнавачем не було зазначено формальних ознак складу кримінального проступку - ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а вказано лише про перевезення піску без відповідних документів. При цьому не встановлено, кому саме спричинено збитки, тобто не встановлено потерпілого, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не визначено розмір викраденого та його вартість, відсутні відомості про повідомлення будь-якій особі про підозру.

Отже з наданих дізнавачем матеріалів та зазначених у клопотанні відомостей, неможливо стверджувати, що автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі «554 МД», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов якого заповнений піском, автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі «45054» д.н.з. НОМЕР_2 , кузов якого заповнений піском, власником яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді винесене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, без повного з`ясування обставин справи, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання дізнавача старшого інспектора СД Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 про накладення арешту на транспортні засоби, вилучені 27.10.2020 під час огляду місця події, а саме на: автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі «554 МД», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов якого заповнений піском; автомобіль «ЗИЛ-ММЗ» моделі «45054» д.н.з. НОМЕР_2 , кузов якого заповнений піском, власником яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4