У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 20.08.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року скасувати та постановити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що наявність у нього судимості не може його характеризувати, оскільки він вже поніс покарання за скоєне.
Відмічає, що має соціальні зв`язки та мав неофіційне місце роботи, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного браслету, він постійно знаходитиметься під наглядом органів влади.
Зазначає, що перебуває під вартою з 21.07.2016 р., за цей час переніс одну з тяжких форм хвороби (туберкульоз), не отримує належним чином кваліфікованої медичної допомоги.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000321, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_5 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України.
22.06.2020 р. спливав строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_5 .
Врахувавши положення ч. 3 ст. 331 КПК України, тих обставин, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких корисливо-насильницьких та одного тяжкого злочинів, раніше судимий за умисний злочин проти здоров`я особи і за корисливі злочини, до затримання не мав офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не перестав існувати і не зменшився, суд дійшов висновку про необхідність продовження останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000321, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_5 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких корисливо-насильницьких та одного тяжкого злочинів, раніше судимий за умисне кримінальне правопорушення проти здоров`я особи і за корисливі кримінальні правопорушення, до затримання не мав офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що зазначений ризик продовжує існувати.
З урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень та наявністю ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаному ризику.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали, оскільки не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Стосовно відсутності кваліфікованої медичної допомоги в місцях позбавлення волі, то відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.
Ув`язненим і засудженим надається медична допомога з урахуванням положень Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019 р., та Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я № 239/5/104 від 10.02.2012 р.
Будь-яких даних на підтвердження того, що ОСОБА_5 не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції не надано, а тому апеляційний суд, лише на підставі доводів апелянта, не має можливості самостійно дійти висновку про його неможливість утримуватись в умовах установи попереднього ув`язнення.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ______________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3