Справа № 203/4192/20
Провадження № 1-кп/0203/477/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ;
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000193 від 11 вересня 2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, який має непевну середню освіту, офіційно не працевлаштований, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , 2013 року народження, одруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.02.2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 1, ст.15 ч.3, ст.185 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 13.05.2019 року до Красногвардійського районного суду направлено обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000730 ч. 2 ст. 185 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Від обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника у судовому засіданні також надійшло клопотання про зміну йому міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначила, що обвинуваченим вчинено тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, у зв`язку з чим, останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому прокурор наголосила, що передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, що існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшилися, а отже і клопотання щодо зміни запобіжного заходу на менш тяжкий задовленню не підлягає.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 та сам обвинувачений просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, обґрунтовуючи тим, що на утриманні у ОСОБА_4 перебуває цивільна дружина та хвора дитина, яка потребує матеріального забезпечення. Обвинувачений вказав, що має на меті працевлаштуватися, зобов`язався з`являтися на всі судові засідання та не здійснювати тиск на учасників кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , а також, клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну йому запобіжного заходу, думку учасників судового провадження щодо клопотань, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалами слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, одночасно із визначенням застави. Вказаний запобіжний захід надалі було продовжено строком на 60 днів, тобто до 22 год. 30 хв. 29 січня 2021 року з можливістю внесення раніше визначеного розміру застави.
За даними Дніпровської установи виконання покарань (№4) МЮУ від 10 грудня 2020 року, ОСОБА_8 звільнений з-під варти 07 грудня 2020 року під заставу.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу або його продовження є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 р. у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 р. у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Під час розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про заміну запобіжного заходу судом вивчено можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, а також, обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, злочин поєднаний з нападом на потерпілого, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, можепереховуватися від суду, що є підтвердженням існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахованого при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з цим, суд враховує особу ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має статус дитини-інваліда до 18 років, а також, те, що обвинувачений має намір працевлаштуватися, аби матеріально забезпечувати свою доньку, яка потребує постійного догляду та медичної допомоги.
Підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризику, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та зазначений у клопотанні прокурора, у суду немає.

Отже, враховуючи викладене, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, задовільну характеристику, перебування на утриманні у ОСОБА_4 малолітньої доньки - інваліда, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.
Отже, враховуючи, що на сьогодні кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, суд вважає, що з огляду на дані про особу обвинуваченого, достатньою мірою для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, буде запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який буде гарантувати виконання обвинуваченим на час судового розгляду процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти ризику його переховування, тоді як тримання обвинуваченого під вартою не є виправданим, оскільки у даному конкретному кримінальному провадженні вимоги публічного інтересу з урахуванням презумпції невинуватості не переважують правило поваги до особистої свободи.

Також, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження строку застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню, клопотання обвинуваченого та його захисника підлягає задоволенню, застосувавши відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього строком на два місяці обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 201, 331 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, задовольнити частково.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби, а саме, з 21.00 год. до 07.00 год., за адресою його постійного місця проживання: АДРЕСА_1 , строком на два місяця, тобто до 26 березня 2021 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду в період часу з 21.00 год. до 07.00 год. наступного дня;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та другим обвинуваченим по даному кримінальному провадженню.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду, негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на Чечелівське відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1