Справа № 520/4166/17
Провадження № 1-кп/947/311/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.09.2020 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000111 від 15.01.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, українець, громадянин України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, в силу ст.89 КК України вважаться таким, що не має судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 15.01.2017 приблизно в 12.30 год., знаходячись за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з співмешканкою ОСОБА_6 , з якою підтримує фактичні шлюбні відносини, керуючись мотивом помсти за її образливі слова в його бік, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кухонним ножем, який тримав в правій руці, в область черева останній, тим самим спричинивши ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у вигляді: одного колото-різаного поранення передньої черевної стінки справа, проникаюче в черевну порожнину з пораненням діафрагмальної поверхні правої долі печінки, які супроводжувалися крововиливом в черевну порожнину.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.121 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Наведене обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується наступними допустимими доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, винним себе визнав повністю та пояснив, що 15.01.2017 року приблизно в 12.30 год. він разом з ОСОБА_6 , з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, знаходилися за місцем її мешкання в квартирі АДРЕСА_3 . Вони готували їжу та розмовляли між собою. Під час цього вони вдвох вживали алкогольні напої. Він ножем нарізав ковбасу, а ОСОБА_6 , перебуваючи за перегородкою, яка поділяє приміщення кухні на дві частини, образливо висловлювалась в його бік. Бажаючи помститись за її образливі слова в його бік, наніс один удар кухонним ножем, який тримав в правій руці, в область черева ОСОБА_6 . Він побачив, як виступила кров, викликав швидку допомогу. Вину повністю усвідомлює та розкаюється.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Вказані докази суд кладе в основу обвинувального вироку, оскільки вони здобуті в порядку, встановленому КПК України, і прямо чи не прямо об`єктивно підтверджують існування обставин кримінального правопорушення, що досліджується. На підставі цих же доказів суд дійшов висновку про наявність умислу ОСОБА_5 на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень за допомогою ножа.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину за викладених вище обставин. При цьому, дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений вчинив умисний насильницький тяжкий злочин проти життя та здоров`я, його особу, а саме те, що він, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття та розкаяння у вчиненні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Підстави для застосування ст.ст. 69,75 КК України відсутні.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений Одеською місцевою прокуратурою пов`язаний з витратами за перебування на стаціонарному лікуванні потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2678, 10 грн, на користь КУ «Міська клінічна лікарня №11» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-324, 330-335, 337, 338, 343 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У строк відбування покарання ОСОБА_5 на підставі ч.4 ст.5, ч.5 ст.72 КК України в редакції 2015 року зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення по даній справі в період з 15.01.2017 р. по 14.01.2019 р. та з 03.03.2020 р. із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 припиняє свою дію, а ОСОБА_5 підлягає звільненню з під варти у випадку, якщо до набрання вироком законної сили відбутий ним строк попереднього ув`язнення буде дорівнювати фактично призначеному йому покаранню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений Одеською місцевою прокуратурою про стягнення витрат за перебування на стаціонарному лікуванні потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2678, 10 грн, на користь КУ «Міська клінічна лікарня №11» задовольнити.

Стягняти з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2678, 10 грн, на користь КУ «Міська клінічна лікарня №11».

Речові докази у справі, вказані в постанові слідчого від 17.01.2017 року, а саме: кухонний ніж, відрізок марлевої тканини, сорочку - після набрання вироком законної сили, знищити.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1