Справа №523/7188/13-к
Провадження №1-в/523/312/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2020 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з майна, накладеного постановою старшого слідчого відділу прокуратури Одеської області від 22.03.2010р. по матеріалам кримінальної справи №41.
В судовому засіданні, заявник підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у ньому; прокурор не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_4 та скасування арешту з майна.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню за наступних підстав.
Так, згідно ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Так, 22.03.2010р. відповідно до постанови старшого слідчого відділу прокуратури Одеської області по матеріалам кримінальної справи №41 було накладено арешт на все належне ОСОБА_4 майно, де б воно не знаходилось і в чому б не виражалося.
09.12.2013р. - вироком Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий суддя ОСОБА_5 ), ОСОБА_4 було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України до 5 років позбавлення волі, із забороною займати керівні посади строком на 2 роки і конфіскацією всього належного останньому майна, та із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки.
Крім того, 05.03.2014р. - постановою Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий суддя ОСОБА_5 ) було задоволено клопотання ОСОБА_4 та скасовано арешт зі транспортних засобів, а саме автомобілів марок «Тойота», «Мазда» та «Ваз», який був накладений згідно вищевказаної постанови органів прокуратури від 22.03.2010р., питання щодо же скасування арешту з решти, належного засудженому майна судом не приймалось.
В подальшому, 14.12.2015р. - ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий суддя ОСОБА_7 ), ОСОБА_4 було звільнено від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги вищевказані обставини, а саме те, що судом вже приймались рішення про скасування арешту на майно, яке було накладено відповідно до постанови органів прокуратури, та взагалі було прийнято рішення про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання, але до теперішнього часу судом не прийняте рішення про скасування вищевказаної постанови, керуючись ст.539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.
Постанову старшого слідчого відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 від 22.03.2010р. по матеріалам кримінальної справи №41, якою було накладено арешт на майно ОСОБА_4 - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1