Справа № 463/118/21
Провадження № 1-кс/463/386/21
У Х В А Л А

18 січня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 21.12.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0001103 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 21.12.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0001103 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 21.12.2020 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0001103 від 22.09.2020 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях працівників Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки слідчим не було проведено усіх необхідних слідчих дій для встановлення істини у справі. Виносячи оскаржувану постанову, слідчий порушив ч.2 ст.9 КПК України і не дотримався вимог щодо всебічності, повноти та неупередженості; слідчий не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів; не встановив свідків (очевидців) подій, які мали місце 17.09.2020 року; не витребував відео з камер спостереження, які знаходяться на сусідніх будівлях біля місця події; враховуючи розбіжності у показах працівників поліції та ОСОБА_3 , слідчим не проведено одночасного допиту між даними особами; не допитано ОСОБА_3 в якості потерпілого. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, постанова про закриття кримінального провадження прийнята без належної оцінки усіх доказів, а тому така підлягає скасуванню.
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, з підстав наведених вище, просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини неявки. Враховуючи положення ч.3 ст.306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу у відсутності слідчого.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0001103 від 22.09.2020 року, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на підставі заяви ОСОБА_3 від 21.09.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001103 від 22.09.2020 року, внесено відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України.

Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 21.12.2020 року, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001103 від 22.09.2020 року, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю у діях працівників Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За правилами ч.ч.1, 4 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.
Окрім того, у відповідності до положень ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу (в тому числі події та складу злочину), за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування було допитано в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ; отримано висновок експерта № 1377 від 29.09.2020 року, згідно з яким неможливо встановити давність та механізм ушкоджень; допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; з Управління патрульної поліції у Львівській області отримано інформацію щодо розміщення сил та засобів поліції із забезпечення безпеки дорожнього руху 17.09.2020 року та отримано копії матеріалів справ, складених працівниками поліції 17.09.2020 року відносно ОСОБА_3 ; оглянуто відеофайли з нагрудних камер працівників поліції та складено протокол огляду; отримано з Галицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області копію журналу обліку осіб за 17.09.2020 року; отримано висновок службового розслідування.

Крім цього, 12.11.2020 року слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0001103 від 22.09.2020 року.

Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що дана постанова слідчого скасована ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17.12.2020 року, проте така в матеріалах кримінального провадження відсутня і як наслідок слідчим не вирішено питання процесуальної участі заявника ОСОБА_3 в якості потерпілого.

Крім цього, слідчим в оскаржуваній постанові не спростовано доводів заявника ОСОБА_3 про заподіяння йому тілесних ушкоджень, не взято до уваги медичну документацію з КНП ЛОР «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова» щодо наявності у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, органом досудового розслідування не проаналізовано у відповідності до законодавства наведені заявником обставини щодо вчинення кримінального правопорушення, а винесено постанову про закриття кримінального провадження передчасно, без з`ясування в повному обсязі усіх обставин справи.

За таких обставин, приходжу до висновку, що скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити та скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 21.12.2020 року про закриття кримінального провадження.

В ході проведення досудового розслідування слід допитати та встановити усіх свідків (осіб), яким відомі обставини справи, дати їм належну правову оцінку, дослідити інші докази у справі, виконати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17.12.2020 року, а також провести інші слідчі (процесуальні) дії, в яких виникне необхідність у ході проведення досудового розслідування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.22, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 21.12.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0001103 від 22.09.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1