Провадження 11-кп/824/3397/2020 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0000371 від 15.01.2016 року за апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське АР Крим, громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 11.02.2011 року вироком Київського районного суду м. Сімферополя за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 153, ст. 70 КК України до 7 років і 6 місяців позбавлення волі; 16.05.2014 року звільненого від відбування покарання на підставі ч. 4 ст. 84 КК України на невідбутий строк 3 роки 3 місяці 21 день;
- 18.03.2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
- 10.10.2019 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;
вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року щодо ОСОБА_8 та вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10.10.2019 року щодо ОСОБА_8 ухвалено виконувати самостійно.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 14 січня 2016 року, близько 23 години 30 хвилин, знаходячись на східцях підземного переходу, неподалік будинку № 26, по проспекту Перемоги у місті Києві, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, які виникли на ґрунті словесного конфлікту, умисно наніс удар ножем потерпілому ОСОБА_9 в область живота, чим заподіяв потерпілому колото-різану рану яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 указано на незаконність вироку. В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказав на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину через його суворість оскільки судом не було враховано тяжкий стан його здоров`я, зокрема: захворювання на туберкульоз, видалення частини легені та перелом хребта у двох місцях. Просив вирок змінити пом`якшивши призначене покарання до п`яти років позбавлення волі.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
захисника, який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого вважав необґрунтованою та просив залишити її без задоволення, а вирок без змін;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Вирок в частині доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за обставин, викладених у вироку, а також в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого учасниками судового провадження не оскаржувався, а тому колегією суддів, у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України, не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України колегією суддів не встановлено.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині необґрунтованості вироку в частині призначеного покарання, то вони, на думку колегії суддів, є не обґрунтованими.
Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цих вимог закону при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі. Зокрема, судом враховано те, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин. Судом обґрунтовано визнана відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обґрунтовано обставинами, які обтяжують покарання визнано рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував те, що ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності у тому числі і за нанесення тяжких тілесних ушкоджень. Судом враховані дані які характеризують особу обвинуваченого, стан його здоров`я та його вік.
Сукупність указаних обставин призвела суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим обвинуваченому на законних підставах було призначене покарання у виді позбавлення волі строком на шість років із належним обґрунтуванням ухваленого рішення.
Колегія суддів вважає, що таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, за своїм видом та розміром відповідає як особі обвинуваченого, так і тяжкості вчиненого ним злочину. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не знаходить.
Апеляційна скарга обвинуваченого не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Колегія суддів враховує те, що судом першої інстанції стан здоров`я обвинуваченого був врахований із належною повнотою. Окрім того, наявність указаних захворювань не створює підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання з огляду на відповідність цього покарання критеріям, визначеним у ст. 65 КК України. Наведене указує на необгрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 рокущодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не знаходить, у зв`язку із чим залишає даний вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
З огляду на положення ч.2 ст. 4 та ч.2 ст. 5 КК України колегія суддів застосовує до обвинуваченого вимоги ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року щодо попереднього ув`язнення із часу ухвалення вироку судом першої інстанції до часу винесення ухвали судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року зарахувати у строк відбутого покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення із 02.07.2020 року по 08.12.2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ

___________________ _______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4