ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2552/19 Номер провадження 11-кп/814/697/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідлання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000506 за апеляційною скаргою прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 27.02.2020,
ВСТАНОВИВ:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни Полтавської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.01.2008 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.357, ст.69, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі;

13.11.2014 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.309 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку з випробуванням - 3 роки.

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.3 ст.187 КК України і призначено ОСОБА_7 покарання за:

ч.1 ст.122 КК України - 1 рік позбавлення волі;

ч.3 ст.187 КК України - 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 , покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання встановлено рахувати з 12.05.2019, з дати його затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою залишено без змін.

Цивільний позов прокурора задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь Фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради 2382,41грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 1144грн. на користь держави.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 18.04.2018 приблизно 20 год. перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час між ним та ОСОБА_10 виникла сварка в ході якої ОСОБА_7 вирішив спричинити ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , знаходячись біля входу до господарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_10 та діючи умисно за допомогою алюмінієвої бейсбольної бити, яку тримав у правій руці, наніс нею з достатньою силою не менше трьох ударів в область лівої руки ОСОБА_10 та кулаком лівої руки наніс один удар в область лівого ока ОСОБА_10 . В результаті нанесених ударів ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

20.04.2018 приблизно 22 год. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншою особою, (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження), з метою вчинення розбійного нападу та заволодіння чужим майном проникли на територію домоволодіння, де проживає ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_3 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 та інша особа шляхом пролому вхідних дверей, проникли до житлового будинку за вказаною адресою.

В подальшому ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою із іншою особою, перебуваючи у вказаному вище житловому будинку вчинили напад поєднаний із насильством небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , в ході якого заволоділи банківською карткою ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 відкритою на ім`я ОСОБА_11 , з якої в подальшому іншою особою знято 300 грн., належних потерпілому ОСОБА_11 , мобільним телефоном «Нокіа 6020» сірого кольору вартістю 156,67грн., зв`язкою ключів від замків та чоловічою курткою темно-синього кольору належними ОСОБА_11 . В ході вчинення нападу ОСОБА_11 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати та призначити покарання за : ч. 1 ст. 122 КК України 1 рік позбавлення волі; ч.3 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_7 майна.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 за злочин, передбачений ч.3 ст. 187 КК України та при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, не конкретизовано, яке майно слід конфіскувати, все майно чи його частину, а лише зазначено «з конфіскацією майна», тобто суд не визначив, яка саме частина майна конфіскується.

Заслухавши доповідь судді і пояснення: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу подану прокурором ОСОБА_9 ; обвинуваченого та його захисника, які вважали оскаржуване рішення законним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочинах, передбачених: ч. 1 ст. 122 КК України, а саме в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розгляд здоров`я; ч.3 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, ніким з учасників не оспорюється і підтверджується зібраними у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У п. 3постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, офіційно не працює, схильний до вживання спиртних напоїв, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за розбій, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття і обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, стан здоров`я обвинуваченого.
За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Призначене судом ОСОБА_7 основне покарання, яке призначено відповідно санкцій ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 187 КК України у межах вказаних статей, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 та 71 КК України, призначено із врахуванням тяжкості вчинених злочинів, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, наявністю обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а тому є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при призначенні основного покарання, в ході апеляційному розгляду колегії суддів наведено не було.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме при призначенні додаткового покарання ОСОБА_7 за злочин, передбачений ч.3 ст. 187 КК України та при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, не конкретизовано, яку частину майна слід конфіскувати, все майно чи його частину, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
У п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі постанова Пленуму) вказано, що вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК України за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.

Так, прокурор зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 додаткове покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді конфіскації майна та визначаючи остаточне додаткове покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, не зазначив, яка частина майна обвинуваченого підлягає конфіскації.

Зі змісту мотивувальної та резолютивної частин вироку можна зробити висновок, що суд призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, що належить обвинуваченому.

Вирок суду необхідно змінити шляхом пом`якшення обвинуваченому додаткового покарання за ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України, а саме підлягає конфіскації не все майно, що належить обвинуваченому, а частини належного майна обвинуваченого, при цьому колегія суддів враховує, крім обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, яка врахована судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому, і те, що потерпіла ОСОБА_10 претензій до обвинуваченого не має (Т.1 а.с. 105), що не було враховано місцевим судом.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376,405,407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 27.02.2020 змінити. Вважати ОСОБА_7 засудженим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.3 ст.187 КК України до покарання за:

ч.1 ст.122 КК України - 1 рік позбавлення волі;

ч.3 ст.187 КК України - 7 років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частини належного ОСОБА_7 майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 , покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією частини належного ОСОБА_7 майна.

В іншій частині вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 27.02.2020 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом, а засудженим, який тримається під вартою з моменту отримання копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4