Справа № 646/2403/20
№ провадження 1-в/646/195/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Диканівської виправної колонії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, одруженого, раніше судимого: 16.11.2011 року Апеляційним судом Харківської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 121, п. 4,7,12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12.02.2013 року вирок Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2011 року змінено. На підставі ст. 49 ч. 5 ст. 74 КК України звільнений від відбування покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку з закінченням строку давності та за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.121, п. 4,7,12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі,-
ВСТАНОВИВ:
До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування клопотання зазначає що, примірною поведінкою та добросовісним та сумлінним ставленням до праці, довів своє виправлення та відбув 3/4 призначеного судом покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник клопотання підтримали з підстав, наведених в ньому.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши надані докази та матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженого не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 107 КВК України передбачено права та обов`язки осіб, засуджених до позбавлення волі. Зокрема, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.02.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно - дострокове звільнення від відбуття покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено законом.
Крім того, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують особу.
Дослідженням матеріалів особової справи встановлено, що згідно вироку від 16.11.2011 року Апеляційним судом Харківської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 121, п. 4,7,12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12.02.2013 року вирок Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2011 року змінено. На підставі ст. 49 ч. 5 ст. 74 КК України звільнений від відбування покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку з закінченням строку давності та призначено покарання за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.121, п. 4,7,12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.10.2019 року, зараховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбуття покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2011 року, строк попереднього ув`язнення з 02.12.2009 року по 12.02.2013 року включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку 02.12.2009 року кінець- 21.09.2021 року.
Таким чином, на момент розгляду клопотання засуджений відбув 13 років 10 місяців 20 днів, що більше, ніж 3/4 строку призначеного йому покарання, залишилось 1 рік 1 місяця 10 днів.
З матеріалів дослідженої особової справи засудженого та характеристики Диканівської ВК (№12) від 10.08.2020 року, вбачається наступне .
З 13.12.2009 року по 20.09.2012 рік перебував в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)». За період перебування до праці не залучався, вимоги режиму тримання порушував 2 рази, за що мав 2 стягнення. На даний час стягнення погашені у встановленому законодавством порядку. Заохочувався 1 раз. Характеризувався посередньо.
З 20.09.2012 року по 18.04.2013 рік перебував в Київському слідчому ізоляторі. За період перебування до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав. Характеризувався посередньо.
З 18.04.2013 року по 11.05.2013 рік перебував в Луганському слідчому ізоляторі. За період перебування до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав. характеризувався посередньо.
З 11.05.2013 року по 23.05.2017 рік перебував в Свердловській виправній колонії (№38), на не підконтрольній Україні території.
З 23.05.2017 року 18.07.2017 рік перебував в лікувальному закладі при виправній колонії м. Луганськ, на не підконтрольній Україні території.
З 18.07.2017 року по 22.04.2019 рік перебував в Свердловській виправній колонії (№38), на не підконтрольній Україні території.
З 22.04.2019 року по 13.05.2019 року перебував в Старобільському слідчому ізоляторі. За період перебування до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав. Характеризувався посередньо.
З 13.05.2019 року по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)». За період відбування покарання в установі, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має. Адміністрацією установи, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених, а також дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці, заохочувався 4 рази. Характеризується позитивно.
Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.
Засуджений виявив бажання та залучався до роботи по посаді старшого днювального відділення СПС№9. Додатково залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово- побутових умов засуджених.
Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Відповідно до статті 110 КВК України підтримує родинні зв`язки з дружиною, дочкою, батьком, бабусею шляхом листування, телефонних дзвінків.
Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», до їх реалізації ставиться із зацікавленістю. Бере участь в виховних та культурно-масових заходах, що проводяться в установі.
Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, у вільний від роботи час займається самоосвітою, читає художню літературу.
Також приймає участь у роботі самодіяльних організацій засуджених до позбавлення волі, а саме в раді колективу засуджених на посаді відповідального за санітарно- побутову секцію.
За характером цілеспрямований, врівноважений, товариський. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Підтримує взаємовідносини із широким колом засуджених, позитивної спрямованості.
Має діргноз- хронічний бронхіт у стадії ремісії. Остеохондроз попереково- крижового відділу хребта. ( у анамнезі розрив хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба 2015 р.)
Згідно вироку суду має судові витрати на суму 446,70 грн., 30000 грн. - моральна шкода. На даний час сплачено 446,70 грн. Виконавчі листи до установи не надходили.
Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу ОСОБА_7 має п`ять заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, які застосовані до нього 03.10.2011, 02 липня 2019, 27 грудня 2019, 26 березня 2020 та 25 червня 2020 року.

Відповідно до наданої довідки ОСОБА_7 має діагноз бронхіт у стадії ремісії, остеохондроз попереково- крижового відділу хребта.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений відбуває покарання за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.121, п. 4,7,12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України, тобто за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за час виконання вироку не був офіційно працевлаштований , не отримував заробітної плати, не здійснював дії, щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000, 00. згідно вироку суду.

Враховуючи вищезазначене, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Посилання засудженого на відсутність у нього порушень режиму тримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище.

Стан здоров`я засудженого не є підставою невідбуття покарання, відповідно до ст. ст. 8,116 Кримінально-виконавчого кодексу України він наділений правами на медико-санітарне забезпечення засуджених до позбавлення волі.
На думку суду, процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_7 протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання не є стабільним та послідовним, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять системного характеру та не є такими, що можуть слугувати прикладом для інших засуджених, оскільки більша частина заохочень застосовувалися до ОСОБА_7 в період часу, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування відносно нього умовно- дострокового звільнення.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1