Справа № 308/162/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 про зарахування засудженому ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк покарання призначеного вироком Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2003 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду звернувся захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 із клопотанням про зарахування засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2003 року, строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до вимог Закону України № 838-VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24.12.2015 року.
Захисник засудженого ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд клопотання задовольнити з підстав викладених у клопотанні.
Засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання. Вказав на те, що зважаючи на висновок Великої Палати ВС викладений у постанові від 29.08.2018 року не заперечує проти задоволення клопотання засудженого.
Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, матеріали із особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 засуджено вироком Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 року за вчинення особливо тяжкого злочину до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України від 30 вересня 2003 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_5 без змін. Вирок Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 року набрав законної сили 30 вересня 2003 року. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислено з 05 вересня 2002 року.
Закон N 838-VIII, яким частину п`яту статті 72 КК викладено в редакції, що зобов`язувала суди зараховувати попереднє ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, набрав чинності 24 грудня 2015 року. З клопотанням про застосування цієї норми засуджений звернувся до суду 09 січня 2020 року.
Суд проаналізувавши зміст частини п`ятої статті 72 КК в редакції Закону N 838-VIII приходить до висновку , що положення цієї норми закону поширюються і на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 52 КК основними покараннями є громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.
Статтею 63 КК визначено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Довічне позбавлення волі - найсуворіше покарання у кримінальному праві України. Цей вид покарання передбачено в альтернативі з позбавленням волі на певний строк за обмежене коло особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.
Засудження до довічного позбавлення волі, як і до позбавлення волі на певний строк, передбачає конкретне визначення початку відбування цих покарань. Упродовж відбування довічного позбавлення волі законодавством установлені конкретні часові показники, сплив яких змінює правовий статус засудженого до цього покарання. Йдеться, зокрема, а) про виникнення у засудженого до довічного позбавлення волі права на подання клопотання про помилування - «після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання (частина сьома статті 151 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК); б) про виникнення права на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру - після відбуття п`яти років строку покарання (частина шоста статті 151 КВК); в) про виникнення права на розгляд питання про переведення з одних приміщень камерного типу в інші та з приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень - «після фактичного відбуття … не менше п`яти років строку покарання» (частина друга статті 151-1 КВК).
Крім того, згідно з частиною другою статті 87 КК актом помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Законом України № 838-VІІІ частину п`яту статті 72 КК викладено в редакції, згідно з якою зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Тобто в зазначеній нормі визначено порядок розрахунку строку попереднього ув`язнення та позбавлення волі, але при цьому не вказано, для якого саме позбавлення волі (довічного чи на певний строк) слід застосовувати це правило.
Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 838-VІІІ цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
У приписах частини п`ятої статті 72 КК у редакції Закону № 838-VІІІ зазначено про те, що передбачені в ній правила зарахування строку попереднього ув`язнення мають застосовуватися у період дії цієї норми при засудженні осіб до позбавлення волі.
Статтею 24 Конституції України громадянам гарантована рівність конституційних прав і свобод та рівність перед законом.
Встановлення різних правил щодо осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк і довічного позбавлення волі є дискримінаційним заходом у розумінні Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 грудня 1950 року.
З цього приводу Конституційний Суд України у Рішенні від 12 квітня 2012 року №9-рп/2012 висловив наступну правову позицію: «Рівність та недопустимість дискримінації особи є не тільки конституційними принципами національної правової системи України, а й фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (статтях 14, 26), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 14), Протоколі № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 1), ратифікованих Україною та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статтях 1, 2, 7). Гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод».
Правову позицію щодо дотримання принципів справедливості й рівності перед законом осіб, які вчинили злочини, незалежно від призначеного покарання, Конституційний Суд України також висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004.
Застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, Закону № 838-VІІІ не може бути обмежено, оскільки передбачені частиною п`ятою статті 72 КК правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обчислення засудженому строку фактичного відбування покарання, що прямо впливає на реалізацію ним прав щодо зміни умов тримання, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, у тому числі права на звернення з клопотанням про помилування.
Саме , до викладеного вище , зводяться правові висновки викладені у постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 26.10.2017 року.
Верховний Суд України дійшов висновку про те, що положення частини п`ятої статті 72 КК в редакції Закону N 838-VIII слід тлумачити таким чином, що в ній фактично використане родове поняття позбавлення волі, яке складає зміст відразу двох видів покарань: позбавлення волі на певний строк і довічного позбавлення волі. Відповідно, норма про зараховування попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі підлягає застосуванню як до осіб, які засуджені до позбавлення волі на певний строк, так і до тих, які засуджені до довічного позбавлення волі.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові від 29 серпня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі з єдиним унікальним номером 663/537/17, провадження № 13-31 кс18, - норма ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права,а не кримінального процесуального права. Ця норма за своєю суттю та цілями не виконує функцію вирішення процесуальних питань, а є складовою частиною інституту призначення покарання, який, у свою чергу, є одним з кримінально-правових інститутів, передбачених у розділі ХІ Загальної частини КК України; зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, який впливає на становище особи за ст. 5 КК України (поліпшує або погіршує його).
- Закон № 838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
- Закон № 2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;
Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 ККУкраїни в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
З врахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові від 29 серпня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі з єдиним унікальним номером 663/537/17,провадження № 13-31 кс18, відповідно до якої, при аналізі змін в національному законодавстві щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого підлягає задоволенню.
Строк тримання під вартою з 05 вересня 2002 року по 30 вересня 2003 року, тобто з днявзяття під варту ОСОБА_5 , тобто з 05 вересня 2002 року, до набрання вироком законної сили, тобто по 30 вересня 2003 року є строком попереднього ув`язнення, який підлягає зарахуванню засудженому ОСОБА_5 з розрахунку про зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на підставі Закону України №838 -VІІІ, як закону про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи, з врахуванням вимог статті 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись п.14 ч.1 ст.537,539 КПК України, ст.5, ч.5 ст.72 КК України, положень Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» суд , -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 про зарахування засудженому ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк покарання призначеного вироком Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2003 року - задоволити.
Зарахувати ОСОБА_5 , засудженому вироком Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2003 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуального майна, який відбуває строк основного покарання в Закарпатському УВП №9, строк попереднього ув"язнення з 05.09.2002 року по 30.09.2003 року включно з розрахунку, що один день попереднього увязнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Закарпатського УВП №9 де відбуває строк основного покарання засуджений ОСОБА_5 .
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 09.10.2020 року о 14 -30 год
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1