г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2640/20
Номер провадження 1-кс/213/627/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року Слідчий суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання старшого слідчого СВ Інгулецького ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428 від 20.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, в якому посилається на те, що в провадженні слідчого відділу Інгулецького ВП КВП перебувають матеріали досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України за ознаками незаконного збуту наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, вчиненого повторно.
Проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що 08.07.2020 в період часу з 16:50 години до 17:17 години, під час проведення санкціонованого контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_4 в парковій зоні напроти будинку АДРЕСА_1 , повторно незаконно збув ОСОБА_5 за 200 гривень 2 поліетиленових пакета з речовиною рослинного походження масами 1,009 г та 0,939 г відповідно, яка згідно висновку експерта за №19/104-17/1/3/519 від 09.07.2020 є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить відповідно 0,939 г та 0,861 г.
У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , якому 09.07.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Слідчий зазначає, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому необхідно накласти арешт на належне підозрюваному майно.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.06.2020, трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної часткової власності належить ОСОБА_6 3/4 частки, та ОСОБА_4 1/4 частки. Ці особи мають реєстрацію місця проживання за вказаною адресою.

Також в даній інформаційній довідці зазначено, що зазначена квартира обтяжена арештом, зареєстрованого 22.04.2011 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за № 11110061, на підставі постанови Інгулецького відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції від 04.03.2011.

Захисник підозрюваного в судове засідання не з`явився, про дату розгляду клопотання повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що арешт належного підозрюваному майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як додаткового виду покарання.

Вислухавши слідчого, перевіривши доводи клопотання, дослідивши надані суду матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.4 ст.170 КПК України заборона використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що майно, на яке необхідно накласти арешт, на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , а тому може бути конфісковано в порядку виконання вироку суду.

При цьому, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ.

Так, згідно з п.55 рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, адже це є завданням наступних етапів кримінального провадження.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на нерухоме майно, є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може забезпечити можливу конфіскацію майна як додаткового виду покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України, арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Інгулецького ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428 від 20.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони відчуження, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1