Справа № 134/1453/17
УХВАЛА

11 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області клопотання прокурора та усне клопотання захисника у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 31.05.2017 в ЄРДР за №0000195 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч.3 ст.187 КК України, -

УСТАНОВИВ:

З 19.06.2020 в проваджені Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться вищевказане кримінальне провадження. В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила суд призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, в яке викликати учасників судового провадження та свідків згідно реєстру, а також задовільнити її письмове клопотання про проджовження застосованого обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки такий строк спливає 21.11.2020 , ті ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу не змінилися та не відпали, а саме: ОСОБА_6 разом із обвинуваченим ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, тобто особливо тяжкого злочину, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України (перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інший злочин, а також перешкоджати розгляду кримінального провадження, шляхом переховування від суду); обвинувачений ОСОБА_6 на час затримання не працював , неодружений, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, даних про те, що він має неповнолітніх дітей, а також осіб на утриманні відсутні. Тому вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечить процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти доведеним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, але заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, останній не буде переховуватися від суду та на впливати на свідків, оскільки буде перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, підтримавши клопотання свого захисника.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, щодо питання продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , підтримав думку адвоката ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши клопотання прокурора, міркування сторін кримінального провадження суд вважає за необхідне призначити дане провадження до судового розгляду, також задовольнити клопотання прокурора та відмовити у задоволені клопотання захисника, виходячи з такого.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.

Враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, тому, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п.2ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Судом установлено, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Згідно роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», судам роз`яснено, що відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 не має на волі соціально-стримуючих факторів; обвинувачується разом із обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, наразі вирішується питання про призначення справи до судового розгляду, тому суд вважає, що продовжують існують та не відпали ризики: незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, з метою зміни їх показів у суді; вчинення ним іншого кримінального правопорушення, а також переховування ним від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме- до 09 січня 2021 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного захисту на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, оскільки стороною захисту не надано суду належних та допустимих доказів у спростовування наявності наведених ризиків прокурором.

Керуючись ст. ст.314-316, ст.331 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені 31.05.2017 в ЄРДР за №0000195 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,- призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області у залі судових засідань № 3, на 31.11.2020 о 12.00 год.
В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора- ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_10 , доставити конвоєм обвинуваченого: ОСОБА_6 , а також викликати свідків згідно до реєстру матеріалів досудового розслідування.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів у Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1), тобто по 09.01.2021 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали направити уповноваженій особі Державної установі "Вінницька установа виконання покарань (№1), -для виконання; іншим учасникам кримінального провадження, вручити в залі судового засідання,- для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів, обвинуваченим- з дня отримання копії цієї ухвали, а іншими учасниками - з дня проголошення ухвали.

Повна ухвала суду проголошена 12.11.2020 о 17.00 год.

Суддя: ОСОБА_1