ЄУН 174/154/20
н/п 1-кп/174/ 45 /2020
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2020 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої- ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000038 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Віролюбівка Костянтинівського району Донецької області, громадянки України, заміжньої, 13.02.2013 року позбавлена батьківських прав відносно її малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , освіта базова загальна середня, не працює, зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 08.12.2014 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,-

- 03.02.2016 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи на призначений строк,

- 09.03.2016 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи на призначений строк, звільнена з Дніпродзержинської ВК Дніпропетровської області (№34) по відбуттю строку покарання;

- 04.12.2019 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263 КК України, ст.ст. 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 01.02.2020 року, близько 18.00 год., знаходячись в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , побачила на підставці для телевізора мобільний телефон марки «NOMI 214+» сірого кольору, належний ОСОБА_4 , в результаті чого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «NOMI 214+».

В той же день, тобто 01.02.2020 року, близько 18.05 год., ОСОБА_6 , продовжуючи знаходитись в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за її злочинними діями не спостерігають стороні особи, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з підставки для телевізора, викрала мобільний телефон марки «NOMI 214+» сірого кольору, бувший у використанні, вартістю 492,43 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину не визнала та показала, що 01.02. 2020 р., близько 18 год., знаходилася біля магазину «Чайка», де спілкувалася з працівником поліції ОСОБА_9 , їй подзвонила потерпіла та попросила, щоб її чоловік ОСОБА_10 прийшов до неї подивитися бойлер, який вийшов з ладу. Пішла додому, разом з ОСОБА_10 прийшли до потерпілої близько 19 год., вона разом з чоловіком пройшли до ванної кімнати, де вона залишила сумку, сказала, що піде покурити на сходову площадку, вийшла з квартири і пішла до подруги. До квартири ОСОБА_4 в той день більше не поверталася, близько 21 год. пішла додому, де їй ОСОБА_10 дав мобільний телефон, сказав, що він його купив та що його треба здати в ломбард. Відразу ж пішла до ломбарду та заклала цей телефон за 150 грн., які витратили разом з чоловіком на власні потреби.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 , її вина підтверджується показами потерпілої, свідків, письмовими доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_4 показала, що 01.02.2020 року, приблизно о 18 годині до неї додому прийшов ОСОБА_10 , якого просила відремонтувати бойлер, разом із своєю дружиною ОСОБА_6 .. Разом з ОСОБА_10 та її сином, який є особою з інвалідністю, зайшли до ванної кімнати, а ОСОБА_6 зайшла в кімнату її доньки, це вона бачила особисто, але пробула недовго, трохи погралася з донькою, яка також має інвалідність, не розмовляє, потім ОСОБА_6 підійшла до дверей ванної кімнати, сказала, що вийде покурити у під`їзд і повернеться, вийшла з квартири, але більше не повернулася. ОСОБА_10 декілька разів телефонував їй, але вона не відповіла. Ремонт бойлера у той день ОСОБА_10 не закінчив, тому бойлер разом з ним перенесли у кімнату до дочки і він пішов, а вона приблизно о 21 годині виявила, що зник її мобільний телефон, який лежав на тумбочці. ОСОБА_10 постійно знаходився у ванній кімнаті у її присутності, нікуди не виходив і тільки перед його уходом з квартири, разом з ним занесли у кімнату бойлер. ОСОБА_10 у цей час не міг взяти її телефон, бо вона постійно була поруч із ним. Після цього він відразу пішов. Про зникнення телефону повідомила до поліції, написала заяву та повідомила про це ОСОБА_10 . Через декілька днів знайшла телефон у ломбарді і викупила за 250-260 грн. та надала для огляду працівникам поліції, вони телефон оглянули та повернули. Наполягає, що телефон могла взяти тільки ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_10 під час перебування у квартирі постійно знаходився у полі її зору і нікуди не відлучався.

Свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_6 - його дружина. 01.02.2020 р. приблизно о 16-17 годині зателефонувала ОСОБА_4 і попросила відремонтувати бойлер. Хотів зробити це наступного дня, але ОСОБА_6 сказала, що він встигне зробити це ще сьогодні, пішли до ОСОБА_4 разом. По приходу він відразу пройшов у ванну кімнату та зайнявся ремонтом бойлера, ОСОБА_4 та її син постійно знаходилися поруч із ним, у інші кімнати не ходив. Що робила ОСОБА_6 у цей час, не спостерігав, а коли вийшов з ванної кімнати, її вже в квартирі не було. Телефонував ОСОБА_6 з квартири ОСОБА_4 , але вона не відповідала, потім телефонував їй з дому, вона сказала, що знаходиться у подруги і додому ночувати не прийшла. Наступного дня ОСОБА_4 повідомила йому, що в неї зник мобільний телефон. Він телефон не брав. Додому дружина прийшла через день і сказала, що телефон поверне сама, куди вона його поділа, не казала.

Свідок ОСОБА_11 показала, що в лютому 2020 р. працювала в ломбарді касиром - оцінювачем. 01.02.2020 року, приблизно з 17 до 19 годині, прийшла обвинувачена ОСОБА_6 та надала для оформлення договору застави мобільний телефон «NOMI» сірого кольору. Оцінила цей телефон в 150 грн., оформила договір, віддала ОСОБА_6 гроші і вона пішла. Особу обвинуваченої було встановлено по її паспорту, який вона надала особисто.

З протоколу огляду від 02.02.2020 року з таблицею зображень до нього (а.с.78-79 ) слідує, що оглянуто місце події - квартира АДРЕСА_3 , в ході огляду встановлено відсутність телефону на дерев`яній тумбі в кімнаті, де він знаходився зі слів потерпілої ОСОБА_4 .
З протоколу огляду від 08.02.2020 року з таблицею зображень до нього (а.с.83-85) слідує, що оглянуто добровільно наданий ОСОБА_4 мобільний телефон «NOMI ».

Згідно протоколу огляду від 08.02.2020 року та договору кредитування під заставу №1.6038 від 01.02.2020 р., складеного між ПТ «Економ ломбард» Добродькін О.М. і компанія» в особі приймальника ОСОБА_11 (а.с. 88-90), ОСОБА_6 надала у заставу мобільний телефон «NOMI» за 150 грн.

З висновку експерта № 433/20 від 05.02.2020 року (а.с.92-95) слідує, що станом на 01.02.2020 року ринкова вартість мобільного телефону «NOMI» складає 492,43 грн.

Оцінюючи зібрані до досудовому слідстві та досліджені в судовому засіданні докази, суд критично оцінює покази обвинуваченої ОСОБА_6 , дані нею в судовому засіданні щодо заперечення факту заволодіння мобільним телефоном потерпілої та заволодіння цим майном свідком ОСОБА_10 , оскільки ці твердження спростовуються свідченням допитаних у справі свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також потерпілої ОСОБА_4 , які суд приймає у якості допустимих доказів по справі, оскільки вони узгоджуються між собою та письмовими доказами по справі і підстави сумніватися у їх правдивості у суду відсутні.

Так, обвинувачена стверджує, що 01.02.2020 р. до квартири потерпілої вона та її чоловік - свідок ОСОБА_10 прийшли приблизно о 19 годині, вона, пробувши нетривалий час, пішла та до 21 год. знаходилася у її подруги, а коли вона близько 21 години того ж дня повернулася додому, ОСОБА_10 передав їй мобільний телефон, повідомивши, що він його купив, який вона за його вказівкою відразу ж віднесла до ломбарду та залишила в заклад, отримавши 150 грн.

Разом з тим, непричетність свідка ОСОБА_10 до заволодіння телефоном потерпілої ОСОБА_4 , підтверджується показами останньої, яка стверджує, що до її квартири ОСОБА_10 та ОСОБА_6 прийшли приблизно о 18 год., у квартирі ОСОБА_10 постійно знаходився разом з нею у приміщенні ванної кімнати, де ремонтував бойлер, нікуди не відлучався, а коли заносили бойлер до кімнати, також постійно знаходився у полі її зору і не міг взяти її телефон, пішов від неї приблизно о 21 год., після чого вона і виявила зникнення мобільного телефону з кімнати, де у цей день на протязі нетривалого часу перебувала саме обвинувачена разом з її донькою, яка має інвалідність.

Згідно з показами свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_6 принесла мобільний телефон до ломбарду 01.02.2020 р. у період часу з 17 до 19 год., тобто коли ОСОБА_10 ще перебував у квартирі потерпілої та займався ремонтом бойлеру в присутності потерпілої, що спростовує вищевказані покази обвинуваченої.

При таких обставинах, покази обвинуваченої у вказаній частині, суд вважає надуманими, оцінює їх критично і розцінює таку позицію ОСОБА_6 як спосіб захисту від обвинувачення.

Решту доказів, досліджених в судовому засіданні та наведених вище, суд також приймає у якості допустимих, достовірних та достатніх доказів по справі, оскільки вони отримані в законний спосіб, логічно взаємопов`язані, узгоджуються між собою та взаємно доповнюють однин одного.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_6 знайшов своє підтвердження в суді, а її дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість вчиненого нею злочину, обставини, які обтяжують її покарання, особу ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_6 вчинила нетяжкий злочин.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд відносить рецидив злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, при судовому розгляді справи не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, позбавлена батьківських прав відносно двох малолітніх дітей -сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на диспансерному обліку в неактивній «Д» групі у кабінеті «Довіра» КП «Вільногірська ЦМЛ» ДОР» з 14.05.2018 р. в зв`язку з захворюванням на невиліковну хворобу.

Згідно досудової доповіді, складеної органом пробації відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , її виправлення без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, оскільки вона має дуже високий ризик вчинення повторного правопорушення (а.с.50-51).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р.), «Ізмайлов проти Росії» від 16.10. 2008 р.)

Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченої, беручи до уваги, що ОСОБА_6 раніше судима за вчинення умисних злочинів, і знову вчинила новий корисливий злочин в період іспитового строку по попередньому вироку, що свідчить про її схильність до вчинення аналогічних суспільно-небезпечних діянь, не працює і не має легальних джерел доходів, суд дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченої неможливе без ізоляції від суспільства, тому їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_6 раніше засуджена вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 року за ч.1 ст.263, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, і вчинила злочин по даній справі після постановлення вказаного вироку, то загальну міру покарання їй слід визначити за правилами ч.1 ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання по попередньому вироку до знову призначеного.

Речові докази по справі: мобільний телефон «NOMI», який знаходиться на збереженні потерпілої ОСОБА_4 згідно зберігальної розписки (а.с. 87)- слід залишити останній; договір кредитування під заставу №1.6038 від 01.02.2020 р., який зберігається в матеріалах кримінального провадження (а.с.90) - слід зберігати там же.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 слід залишити тримання під вартою, оскільки підстав для його скасування чи заміни на більш м`який суд не вбачає.

Строк відбуття покарання обвинуваченій слід обраховувати з дня її затримання, тобто з 27.02.2020 року (а.с.107) .

Керуючись ст.ст. 368, 369, 371, 373, 374,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 ( двох ) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до знову призначеного покарання, частково, у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання по вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 року і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначити 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі .
Речові докази по справі: мобільний телефон «NOMI», який знаходиться на збереженні потерпілої ОСОБА_4 згідно зберігальної розписки- залишити потерпілій; договір кредитування під заставу №1.6038 від 01.02.2020 р., який зберігається в матеріалах кримінального провадження - зберігати там же.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 - залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з 27.02.2020 р., з часу її затримання.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1