Справа № 182/7600/20
Провадження № 1-кс/0182/85/2021
У Х В А Л А
Іменем України
25.01.2021 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання слідчої СВ Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002479 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, українця, гр. України, з вищою освітою, працюючого провідним фахівцем Покровського МВ ГУ ДСНС, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (службове житло), мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що в провадженні СВ Нікопольського ВП ГУНП знаходиться кримінальне провадження №0002405 за фактом розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , яке було поєднане з застосуванням насильства стосовно потерпілого і вчинене групою осіб.

23.12.2020 року о 14.30 год. ОСОБА_5 затриманий на підставі ч.1 п.2 ст.208 КПК України.

24 грудня 2020 року ОСОБА_5 в присутності захисника оголошено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України а саме, в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_5 відмовився давати покази відповідно до ст. 63 Конституції України.

24.12.2020 року ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25.01.2021 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів. При цьому прокурор посилався на те, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується показами свідків, протоколами обшуків, вилученими речовими доказами, протоколом огляду диску з відеозаписом початку події злочину з відеокамер зовнішнього спостереження в районі ринку «Селянський». Прокурор вважає, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 не змінились, а саме до теперішнього часу існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі доведеності його вини йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Крім того, останній може здійснити тиск на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, оскільки він вчинив тяжкий злочин. Крім того, ОСОБА_5 на думку, прокурора, може перешкоджати слідству будь-яким іншим чином.

Прокурор наполягав в судовому засіданні на продовженні саме такого запобіжного заходу з урахуванням встановлених обставин вчиненого кримінального правопорушення і категорично заперечував проти обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просили відмовити прокурору і обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним місцем проживання підозрюваного, де живуть його батьки, оскільки ризики на які послався прокурор взагалі відсутні на теперішній час і не доведені матеріалами кримінального провадження. Потерпілий не має до ОСОБА_5 жодних претензій ні морального ні матеріального характеру і під час додаткового допиту повідомив про те, що гроші у нього не викрадали, що в подальшому на думку захисника, потягне зміну підозри, оголошеної ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_5 працює провідним фахівцем Покровського МВ ГУ ДСНС, продовжує навчання заочно, позитивно характеризується за місцем роботи і постійного проживання, раніше не притягався до кримінальної відповідальності і має усталені зв`язки з родиною.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Крім того, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Як вбачається з наданих копій матеріалів кримінального провадження, 24 грудня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру по вказаному кримінальному провадженню за ч.2 ст.187 КК України, а саме у вчинені розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб і поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (а.п.28,29). Обставини, викладені в підозрі, ОСОБА_5 визнав частково і показів відповідно до ст. 63 Конституції не давав.

24.12.2020 року ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25.01.2021 року.

Протягом всього строку тримання під вартою, з підозрюваним ОСОБА_5 жодних слідчих дій проведено не було.

Згідно копії розписки власноруч написаної потерпілим ОСОБА_8 він не має претензій матеріального характеру до підозрюваних, в тому числі і особисто до ОСОБА_5 , оскільки завдана йому матеріальна і моральна шкода відшкодована в повному обсязі (а.п.11). Крім того, відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 16.01.2021 року ( копію долучено в судовому засіданні), гроші, які у нього випадково випали з кишені, коли він тікав від ОСОБА_5 , підняв його знайомий і повернув йому через деякий час. Викладене свідчить про відсутність корисливого мотиву, спрямованого на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 у підозрюваних, зокрема про відсутність такого наміру у ОСОБА_5 , що безумовно стане підставою для зміни раніше оголошеної підозри. Про що в клопотанні зазначено слідчим, як обставину, яку необхідно вчинити до завершення досудового розслідування. Крім того, прокурор повідомив, що до тепер не встановлено остаточно ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_10 , але попередньо ступінь тяжкості визначено спеціалістом, як середній.

Перевіряючи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України /переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду/, об`єктивно може існувати, бо підозрюваний усвідомлює тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину і теоретично може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Однак, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Ризик переховування підозрюваного від суду поряд із наявністю місця реєстрації та проживання, постійного місця роботи і міцних соціальних зв`язків, що встановлено і органом досудового розслідування та зазначено у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу в даному випадку є малоймовірним, оскільки ОСОБА_5 має вищу освіту, постійне місце роботи - провідний фахівець Покровського МВ ГУ ДСНС (ст. лейтенант служби цивільного захисту), де має подяки і відзнаки. Він вперше притягається до кримінальної відповідальності, має батьків, з якими безпосередньо проживає і підтримує сталі родинні стосунки.
Вважаю, що серед ризиків на які послався прокурор, об`єктивно доведеним і дієвим є лише ризик можливого впливу підозрюваного на свідків і потерпілого у кримінальному провадженні. Але, при цьому, прокурором не надано матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколів допиту свідків і потерпілого, у яких би останні посилалися на те, що з боку підозрюваного ОСОБА_5 на них був здійснений або може бути здійснений будь-який вплив. До того ж, свідки у кримінальному провадженні є сторонніми особами, з якими підозрюваний не знайомий навіть, а потерпілий на даний час претензій до підозрюваного немає.
З урахуванням викладеного, вважаю, що інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зможе запобігти зазначеним ризикам.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності продовження стосовно ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не вважає обґрунтованими і достатньо переконливими, що у сукупності свідчать про можливість усунення зазначених ризиків лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення-злочину, та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, оскільки наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, потреба в подальшому триманні підозрюваного ОСОБА_5 під вартою відсутня.

На думку слідчого судді, до підозрюваного ОСОБА_5 , з урахуванням відомостей про його попередню бездоганну репутацію, думки потерпілого ОСОБА_8 , можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж триманням під вартою, а саме домашній арешт відповідно до ст. 181 КПК України, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який зможе на переконання слідчого суді, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвість кримінального провадження щодо нього.

Керуючись ст. 176-178, 181, 194,196,199,202 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
На підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покласти наступні обов`язки:
- не залишати місце свого постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 19.00 год. до 07.00 год. наступної доби;
- прибувати до слідчого, прокурора та суду у визначений ними час,
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;
- повідомляти про зміну місця проживання, роботи.
Зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного на строк не більше двох місяців з дня проголошення ухвали, тобто до 24 березня 2021 року. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з-під варти в залі суду негайно.
Ухвалу для виконання направити начальнику Нікопольського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області і для контролю прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1