Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1928/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000260 від 26.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2020 року близько 13 години ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_7 , до якого останній прийшов у гості, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись тимчасовою відсутністю сторонніх осіб та тим, що ОСОБА_7 вживши спиртні напої спав і не звертав на нього уваги, шляхом вільного доступу таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 грн., які знаходились між сторінками паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_7 , що зберігався в сорочці ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_4 покинув будинок та розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно (грошові кошти), чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 4000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив, що обставини в обвинувальному акті викладені вірно, та дав суду наступні показання. ОСОБА_7 часто запрошував його до себе, щоб він допоміг йому робити по господарству. 22 травня 2020 року він також позвав його до себе. Він, ОСОБА_8 , та ще двоє осіб ( ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ) розпивали горілку, яка була у ОСОБА_11 . ОСОБА_9 і ОСОБА_10 пішли, він залишився. ОСОБА_8 заснув на дивані, а він поліз в кишеню його сорочки, бо бачив, що той клав туди гроші, і витягнув 4 000 гривень купюрами по 500 гривень, які лежали в паспорті. Ще 300 гривень там залишилося. Після цього він пішов з будинку, гроші витратив на власні потреби, на продукти харчування та придбав телефон. У вчиненому кається, просить суворо не карати, обіцяв відшкодувати шкоду потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_12 часто ходив до її батька, вживав з ним спиртні напої. Від свого сина ОСОБА_13 вона дізналася, що ОСОБА_7 виявив нестачу грошей і подав заяву про крадіжку в поліцію. Якщо ОСОБА_4 влаштується на роботу та буде відшкодовувати збитки вона не наполягає на покаранні, пов`язаному з позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обираючи ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, також дані про його особу. Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України відноситься до категорії нетяжких. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується формально позитивно, не одружений, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Був засуджений вироком Овруцького районного суду Житомирської області 12.09.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 71 ч. 1 КК України до призначеного покарання частково приєднано частково невідбуте покарання за вироком Овруцького районного суду Житомирської області 01.12.2015 та остаточно до відбуття призначено покарання у вигляді 3-х років 1 місяця позбавлення волі, згідно ст. 81 КК України звільнений 12.03.2019 з місць позбавлення волі умовно-достроково на 10 місяців 2 дня на підставі ухвали Богунського районного суду Житомирської області від 04.03.2019.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 169-2020 від 23.06.2020 ОСОБА_4 з дитинства страждає на легку розумову відсталість в ступені помірно-вираженої дебільності, з емоційно-вольовою нестійкістю, ускладненою вживанням алкогольних напоїв. Але вищевказані зміни зі сторони психіки не настільки виражені, і ОСОБА_4 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Судом, відповідно до ст. 66 КК України, береться до уваги обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 - щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи характеризуючі дані на обвинуваченого, стан його здоров`я, думку потерпілої, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, але із застосуванням до покарання ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_4 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним злочину, а встановлення іспитового строку надасть йому можливість працювати та відшкодовувати матеріальну шкоду потерпілій.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «ulefone» та сім карту оператора «Київстар» - конфіскувати.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1