Справа№ 640/6/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2020 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.09.2018 року за № 0004046 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, останній раз 27.04.2016 року Київським районним судом м. Харкова по ст. 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
21.09.2018 року, приблизно о 15-00 год., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_6 за запрошенням останньої, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю поруч власника майна та інших осіб, які б могли завадити йому у вчиненні злочину, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав з тумби в одному з житлових приміщень квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою мобільний телефон ТМ «Samsung J700 Galaxy» в корпусі золотого кольору, належний потерпілій ОСОБА_6 , вартість якого складає згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3380/18 від 08.12.2018 року - 4177,72 грн., який сховав до свого верхнього одягу, після чого покинув місце вчинення злочину разом із викраденим майном. В подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, обернувши його свою користь, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину в інкримінованого йому злочині визнав повністю, розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння злочину, як про це викладено в обвинувальному акті. Просить його строго не наказувати, оскільки він зробив для себе висновки, позовні вимоги потерпілої визнає в повному обсязі, просить врахувати, що в нього є хвороби і зараз він проходить реабілітаційний курс.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, останні рази: 29.08.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки, 27.04.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки, даний злочин, що є предметом цього судового розгляду вчинено в період іспитового строку.

Також, за дослідженими матеріалами, ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працевлаштований, зареєстрований та проживає в м. Харкові з матір*ю, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Крім того, до суду стороною захисту представлені дані по особистості обвинуваченого, які досліджені судом та з*ясовано, що ОСОБА_4 має ряд захворювань, з приводу яких регулярно лікується, з 20.09.2020 року перебуває в центрі закритого типу ГО «Я врятований», де проходить відповідну соціальну реабілітацію з наданням йому необхідних послуг в умовах цілодобового перебування за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 192-Б.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї провини у скоєному, ступінь та тяжкість вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, і крадіжку 21.09.2018 року вчинив в період іспитового строку. А тому, суд вважає за необхідне обрати покарання в межах санкції статті, інкримінованій йому, а саме у вигляді позбавлення волі, і саме такий вид покарання буде необхідний і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Також, при призначенні остаточного покарання підлягає застосуванню ч.1 ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_4 після постановлення вироку в 2016 році, але до повного відбуття покарання за даним вироком вчинив новий злочин.

Остаточне призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення в умовах ізоляції та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи обставини скоєного та особу обвинуваченого.

Підстав для застосування іспитового строку суд не вбачає, враховуючи вчинення злочину ОСОБА_4 знов під час іспитового строку.

Не задовольняються судом і клопотання захисту щодо призначення обвинуваченому покарання у вигляді арешту, оскільки дані по особі обвинуваченого і вчинення ним протягом незначного часу (з 2002 по 2016 роки) 5 злочинів свідчать про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Однак, судом при призначенні остаточного покарання враховані всі дані по особі обвинуваченого, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, в тому числі і щодо наявності в нього хвороб, смерті родичів, перебування обвинуваченого у центрі реабілітації.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підста в і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріального збитку на суму 3500 грн. суд виходить з доведеності позовних вимог в межах пред*явленого обвинувачення та заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 суму в розмірі 3500 грн. на відшкодування майнових збитків, в межах позовних вимог, які визнаються обвинуваченим. Інших вимог потерпілою під час розгляду справи заявлено не було.

Клопотань щодо міри запобіжного заходу прокурором заявлено не було і дане питання судом під час ухвалення вироку суду не вирішується.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку вимог ст. 100 КПК України. Витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

Ухвалив :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
В силу ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.04.2016 року, яким йому було призначено покарання 5 років позбавлення волі, у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

Речові докази (картонна коробка з-під телефону), яка зберігається в камері схову Київського ВП ГУ НП у Харківській області повернути потерпілій після набрання вироком законної сили, у випадку відмови в отриманні знищити.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суму у відшкодування завданої майнової шкоди в межах позовних вимог в розмірі 3500 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1