Справа № 691/894/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову у накладенні арешту

26 серпня 2020 року м.Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, клопотання начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15 липня 2019 року за №0000105, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, про накладення арешту на майно , -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт з обов`язковою забороною розпоряджатися майном, а саме на транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21214 1690, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000105 від 15 липня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, про підозру у яких повідомлено ОСОБА_5 .. Враховуючи, що згідно висновку експертизи проведеної в межах досудового розслідування, діями ОСОБА_5 відділу освіти Городищенської районної державної адміністрації завдано збитків у сумі 113262 гривні, то у даному кримінальному провадженні готується цивільний позов на вказану суму. В свою чергу слідству достеменно відомо про належність підозрюваному зареєстрованого на праві власності, майна, а саме автомобіля ВАЗ 21214 1690, 2006 року, д.н.з. НОМЕР_3 .
Враховуючи наявність обґрунтованого розміру майбутнього цивільного позову у кримінальному провадженні, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень у сумі 113262 гривень, начальник відділу прокуратури звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Підозрюваний та його захисник у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до слідчого судді з клопотанням про відкладення судового розгляду, в зв`язку з його перебуванням у відпустці та з незадовільним станом здоров`я підозрюваного.
Однак, будь-яких доказів, які свідчать про обґрунтованість заявленого захисником клопотання, як і доказів на підтвердження його повноважень, слідчому судді не надано.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття підозрюваного та його захисника у судове засідання, призначене для розгляду клопотання про арешт майна, не перешкоджає його розгляду.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання без участі підозрюваного та його захисника.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Згідно витягу з ЄРДР, відомості про вчинення кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні №0000105 внесені до вказаного реєстру 15 липня 2019 року за фабулами, зазначеними слідчим у клопотанні з правовою кваліфікацією ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України.
14 липня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 відділу освіти Городищенської районної державної адміністрації завдано збитків у сумі 113262 гривні, що підтверджується висновком експерта №675/20-23, 687/20-23 від 25 червня 2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області від 11 серпня 2020 року №31/23-345 згідно з обліками «НАІС ГСЦ» (ЄДР МВС) у територіальних сервісних центрах РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області станом на 10 серпня 2020 року за ОСОБА_5 , 1955 року народження, зареєстровано право власності, зокрема, на автомобіль ВАЗ 21214 1690, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 .
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Клопотання начальника відділу прокуратури обґрунтоване тим, що у кримінальному провадженні, в порядку ст.128 КПК України, в майбутньому буде заявлено цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі сектору освіти Городищенської районної державної адміністрації до ОСОБА_5 про стягнення 113262 гривні шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Враховуючи зміст ст.170 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, допускається виключно з метою забезпечення вже пред`явленого у кримінальному провадженні до підозрюваного чи іншої відповідної особи цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення
При цьому, пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні є правом, а не обов`язком сторони, якій кримінальним правопорушенням завдано шкоди, яким вказана особа може не скористатися.
Таким чином, можливе пред`явлення в майбутньому у вказаному кримінальному провадженні цивільного позову до підозрюваного про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не є підставою для накладення арешту на майно підозрюваного.
При цьому, жодних доказів, які надають підстави вважати, що підозрюваний може приховувати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити вказане у клопотанні майно, до матеріалів клопотання не додано та прокурором під час судового розгляду не надано.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч.ч.1-6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод, учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності, як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.
Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заборонено будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійсненим на підставі закону.
ЄСПЛ в своїх рішеннях визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року).
Таким чином, безпідставне накладення арешту на майно підозрюваного, без наявності підстав та мети, передбачених ст.170 КПК України, є безумовним порушенням його прав, як власника цього майна та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання начальника відділу прокуратури задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.131, 170-173, 370, 372 КПК України,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15 липня 2019 року за №0000105, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, про накладення арешту на майно, - відмовити.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення, однак, може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів шляхом подачі апеляційної скарги.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1