ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/3020/19 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1895/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
10 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
потерпілої - ОСОБА_10 ,
представника потерпілої - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.01.2020 стосовно ОСОБА_9 ,-
ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Балаклія Харківської області, громадянин України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , освіта неповна вища, не одружений, не працює, раніше судимий:
- 08.12.2014 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 07.04.2016 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 02.04.2018 за ухвалою Первомайського районного суду Харківської області від 23.03.2018 умовно-достроково на строк 10 місяців 29 днів,
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 29500 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот)грн. 00коп. на відшкодування майнової шкоди та 300000 (триста тисяч)грн. 00коп. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №2/860СЕ-19 від 30.08.2019 в сумі 2355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять)грн. 15коп.

Згідно вироку, 12.08.2019 близько 14год. ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував у квартирі свого знайомого ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , де вони спільно вживали спиртні напої.

В процесі вживання спиртних напоїв між ними стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 раптово на ґрунті особистих неприязних відносин виник умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Реалізуючи зазначений умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході конфлікту ОСОБА_9 умисно наніс ОСОБА_12 декілька ударів кухонним ножем в область голови, після чого взяв в руку розвідний металевий ключ та наніс ним ще декілька ударів в область голови ОСОБА_12 , тобто в життєво важливий орган, внаслідок чого той впав на підлогу в кімнаті-прихожій квартири.

В подальшому, не припиняючи свої умисні дії, ОСОБА_9 наніс ще декілька ударів руками та ногами в область тулубу.

Вказаними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_12 наступні тілесні ушкодження:

непроникаючу колото-різану рану в тім`яно-висковій ділянці голови праворуч, непроникаючу колото-різану рану в потиличній ділянці голови праворуч, непроникаючу колото-різану рану на підборідді праворуч, поверхневу колото-різану рану на лівій кисті;

синець в лівій навколо очній ділянці, синець в правій підочній ділянці, садно в лобній ділянці голови праворуч, 8 саден в лобній ділянці голови ліворуч, 2 садна на правому вусі, синець та 2 садна в заушній ділянці голови праворуч, 2 садна на правій руці, 3 садна на передній поверхні шиї праворуч, синець на грудній клітці праворуч, синець на передній поверхні живота;

закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів в м`які покрови голови в потиличній ділянці голови ліворуч та лобно-висковій ділянці голови праворуч та ліворуч; лінійного перелому потиличної кістки ліворуч; крововиливу під тверду мозкову оболонку в потиличній ділянці голови ліворуч; крововиливи в м`які мозкові оболонки та в шлунки головного мозку; закриту травму грудної клітки у вигляді прямих переломів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 правих ребер по середньо ключичній лінії зі зміщенням, з розривами пристінкової плеври; непрямих переломів 7, 8, 9 правих ребер по задній під пахвовій лінії без зміщення; прямих переломів 4, 5, 6, 7, 9, 10 лівих ребер по передній під пахвовій лінії зі зміщенням, з розривами пристінкової плеври; п`яти розривів правої легені, розрив серця з крововиливом в серцеву сорочку, з крововиливами в праву та ліву плевральні порожнини; закриту травму живота у вигляді 3-х розривів печінки з крововиливом в брюшну порожнину, які за ступенем тяжкості, як кожне окремо так і в сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 .

Після отриманих вищевказаних тілесних ушкоджень у вигляді поєднаної травми: закритої травми тулубу у вигляді вищевказаних тілесних ушкоджень та закритої черепно-мозкової травми, через декілька секунд на підлозі в квартирі настала смерть ОСОБА_12 .

Прокурор, ще до початку апеляційного розгляду справи відкликав свою апеляційну скаргу в порядку ст. 403 КПК України.
В апеляційних скаргах обвинувачений з урахуванням змінених доводів своєї апеляційної скарги та його захисник просять вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Апелянти вказують, що у протоколі огляду місця події від 12.08.2019, в порушення вимог кримінального процесуального законодавства України не зазначені будь-які дані, які б стали підставою для проведення 12.08.2019 огляду місця події у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 . Також, в порушення ч. 3 ст. 214 КПК України, обшук ОСОБА_9 в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, був проведений до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000786 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, такі відомості були внесені 12.08.2019 о 22год. 48хв. 47сек., а протокол затримання ОСОБА_9 від 12.08.2019 складений о 21год.50хв. Крім того, посилаються на недопустимість доказів внаслідок теорії «плодів отруєного дерева» та відсутність у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
Щодо цивільного позову апелянти вказують, що в порушення вимог кримінального процесуального законодавства, цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 від 06.11.2019 року, був пред`явлений представником потерпілої у судовому засіданні 06.11.2019 вже після початку судового розгляду кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скаргу, вислухавши думку, прокурора, потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Щодо вимог повторного дослідження обставин кримінального провадження, а саме дослідження та оцінку доказів, авторів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що суд першої інстанції дослідив їх не повністю або з порушеннями, і може (але не зобов`язаний) дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Суд апеляційної інстанції, зазначає, що наявність підстав для скасування вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку не зобов`язує суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні вказаного клопотання, оскільки повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова у задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту досліджень доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у якому він не визнав своєї вини під час розгляду провадження в суді першої інстанції підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом першої інстанції, та яким дана належна оцінка, зокрема:

За показами самого обвинуваченого, з ОСОБА_13 у обвинуваченого були дружні стосунки, вони знайомі з дитинства. 12.08.2019 вранці обвинувачений, гуляючи з ОСОБА_14 , зустріли знайомого на ім`я ОСОБА_15 , який запропонував випити горілки; горілку випили приблизно о 9 годині ранку в гаражі в п`ятеро; після чого, приблизно о 10 годині ранку, обвинувачений та ОСОБА_16 пішли до останнього додому, де ще випили горілки. Після вжиття спиртних напоїв обвинувачений домовився з ОСОБА_14 зустрітись вдома у обвинуваченого для того, щоб встановити балконну раму, та приблизно об 11-12 годині обвинувачений пішов до себе додому. Оскільки ОСОБА_16 не прийшов до обвинуваченого, останній вирішив дізнатись, де він пропав, та приблизно о 15год. 12.08.2019 пішов до ОСОБА_17 .

Піднявшись в квартиру ОСОБА_18 , приблизно о 15год. 10хв., обвинувачений побачив ОСОБА_19 з розбитою головую, обличчя в крові, почав надавати першу медичну допомогу, а саме витирати обличчя мочалкою з ванної кімнати, а коли з`ясував, що ОСОБА_16 мертвий, вискочив з квартири, почав бігати по сусідам, просити, щоб викликали поліцію, телефона у обвинуваченого не було. Обвинувачений не бачив ніяких предметів біля ОСОБА_18 , ані ножа, ані розвідного металевого ключа, окрім собаки ОСОБА_19 в квартирі нікого більше не було.

Із показань потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_12 є її сином, з яким вона проживала за адресою АДРЕСА_2 . З обвинуваченим знайома не була. Син ОСОБА_19 офіційно не працював після повернення з армії в серпні 2018 року, але підробляв будівельними роботами, мав багато друзів; на протязі півроку після повернення з армії зловживав спиртними напоями, потім припинив.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_20 , вона є сусідкою ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які проживали в квартирі на третьому поверсі, що над квартирою свідка, яка мешкала на другому поверсі. Обвинуваченого знає, як особу, який останнім часом приходив до ОСОБА_12 .

В день смерті ОСОБА_12 свідок прийшла додому приблизно о 12год. 00хв. дня, десь на початку 13 год. свідок почула, як хтось ходить по квартирі потерпілого, гучні гупання, які продовжувались приблизно до 13год. 30хв., біля 14год. 00хв. вона пішла викидати сміття, вийшла з квартири та побачила обвинуваченого, який спускався на її поверх з квартири ОСОБА_19 та повідомив їй, що ОСОБА_19 помер. Свідок одразу пішла на третій поверх, проте в квартиру до ОСОБА_19 не увійшла, злякалась, лише заглянула та побачила, що ОСОБА_19 лежить на полу в джинсових шортах, без футболки, ознаки життя не подає.

Свідок пішла на вулицю, викинула сміття, повернулась в дім, пішла в квартиру потерпілого, там був обвинувачений, який сказав, що необхідно викликати швидку допомогу та поліцію. Свідок повернулась в свою квартиру, викликала поліцію - о котрій годині точно не пам`ятає, вийшла на вулицю, до неї вийшов обвинувачений, вони сіли на лавку, свідок побачила, що камуфляжні штани обвинуваченого в крові, руки обвинуваченого в крові, між пальцями кров; обвинувачений був в неадекватному стані, але чи в алкогольному чи в наркотичному свідку не відомо. ОСОБА_9 сказав ОСОБА_20 , що спав в квартирі у ОСОБА_19 , а коли прокинувся - ОСОБА_19 вже був мертвий.

Свідок зазначила, що не бачила, щоб хтось, в тому числі обвинувачений, 12.08.2019 до 14год. 00 хв. входив в квартиру ОСОБА_19 чи виходив, в квартирі ОСОБА_19 , окрім ОСОБА_9 , свідок також 12.08.2019 нікого не бачила.

Крім того, сукупний аналіз показів свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 свідчить про те, що в квартирі знаходилось 2 особи: обвинувачений ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_12 , конфлікт між ними відбувався саме в квартирі за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , що повністю підтверджує показання вищенаведеного свідка і спростовують версію обвинуваченого.

Отже, всі показання свідків є логічними, послідовними та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, у колегії суддів не має підстав для сумніву в їх достовірності, оскільки всі ці обставини також узгоджуються з дослідженими письмовими доказами по справі.

Суперечливі показання обвинуваченого, щодо свого місця перебування та часу повністю спростовуються свідченнями допитаних у суді свідків і дають підстави для того, щоб оцінити їх як спробу ухилитись від кримінальної відповідальності.

Звідси, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі і наведені у вироку, які не викликають сумніву у тому, що висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Одночасно колегія суддів констатує, що в стані, який би значною мірою знижував здатність обвинуваченого усвідомлювати свої дії або керувати ними, останній на момент вчинення злочину не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №538 від 04.09.2019 (том 1 а.с.217-219).

В сукупності з іншими дослідженими доказами, не оспорюваними стороною захисту, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вчинки, які інкриміновані ОСОБА_9 , були послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, з чіткою орієнтацією в просторі та ситуації, при цьому зв`язку з оточенням він не втрачав, цілеспрямовано рухався у просторі, розподіляв власну увагу, відтворює згідно зі своєї версії, у стані фрустрації чи фізіологічного афекту не перебував, знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, характер та цілеспрямованість дій ОСОБА_9 свідчать саме про прямий умисел на позбавлення життя потерпілого, адже він наносячи руками та ногами численні удари в область тулубу, застосувавши підручні засоби, які були виявлені під час огляду місця події та направлені експерту для проведення експертизи, завдав ОСОБА_12 множинні удари в життєве-важливі органи, від яких останній помер.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів розцінює позицію обвинуваченого, щодо невизнання своєї причетності до скоєного, такою, як спосіб уникнути відповідальність за скоєне.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини, за вчинення ним кримінального злочину - це спроба ввести суд в оману та в подальшому уникнути покарання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що показання обвинуваченого та доводи його захисника про те, що судом невстановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_9 , спростовуються показаннями потерпілої, свідків, висновками судово-медичних експертиз та письмовими доказами, дослідженими судом, визнаних судом належними і допустимими, а їх сукупність достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вказані показання потерпілої та свідків суд визнає належними оскільки, вони прямо та опосередковано підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

З приводу порушень кримінального процесуального законодавства на які посилається сторона захисту, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що огляд місця події проводився у відповідності до ч. 3 ст. 214 КПК України, яка передбачає, що у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Так, матеріали кримінального провадження (т.1 а.с.111) свідчать, що огляд місця події відбувався з 17год. 10хв. до 20год. 00хв., а відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.104) внесені о 22год. 48хв., що не суперечить вищенаведеному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє. Як випливає з матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.110) такий дозвіл був наданий потерпілою ОСОБА_10 .

Чинний кримінальний процесуальний закон не встановлює будь-яких вимог до форми вищенаведеного дозволу, а тому вся аргументація з цього приводу наведена в апеляціях не має під собою правових підстав.

Підставою для проведення вищезазначеної слідчої дії було повідомлення сусідки ОСОБА_20 про що прямо вказують як самі апелянти у своєї апеляційної скарги так і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.104).

Поряд з цим враховуючи, що потерпіла ОСОБА_10 під час судового розгляду не спростовувала наявність свого дозволу, а зазначена у протоколі огляду панята була допитана під час судового розгляду, у колегії суддів відсутні підстави для констатації факту порушення вимог кримінального процесуального законодавства як підстави для визнання доказу недопустимим.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про допустимість такого доказу як протокол огляду місця події від 12.08.2019 (т.1 а.с.111-123) і розцінює апеляційні доводи з цього приводу як надумані.

Не вбачає колегія суддів і порушення прав ОСОБА_9 на захист враховуючи встановлені фактичні обставини його затримання, які підтверджуються сукупністю доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а тому вважає зайвим спростовувати доводи апелянта щодо недопустимості доказів внаслідок теорії «плодів отруєного дерева».

Текстом вироку (т.2 а.с.166) не підтверджується і теза апелянтів щодо відсутності у вироку формування обвинувачення, визнаного судом доведеним, адже у цьому процесуальному рішенні це чітко зазначено після слова «встановив:…».

Що стосується апеляційних доводів щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 , який начебто був поданий після початку судового розгляду кримінального провадження, колегія суддів зазначає наступне:
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до журналу судового засіданні від 28.10.2019 та аудіо запису до нього вбачається, що було проведено підготовче судове засідання без участі потерпілої та її представника, кримінальне провадження було призначено на 06.11.2019. Згідно журналу судового засідання від 06.11.2019 та аудіо запису до нього, в судовому засіданні перед початком розгляду справи по суті, представник потерпілої заявив клопотання про долучення до справи цивільного позову потерпілої до обвинуваченого.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанціїне було допущено істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, як вказав про це автор апеляційної скарги, оскільки дані апеляційні доводи спростовуються матеріалами справи.

Аналіз досліджених матеріалів кримінального провадження свідчить про спростування апеляційних доводів обвинуваченого та його захисника про порушення судом першої інстанції вимог кримінально процесуального закону, тож колегія суддів приходить до висновку, що апеляції в цій частині також не підлягають задоволенню.
Водночас, в апеляційних скаргах висунута вимога, зокрема про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, поряд із посиланням на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що фактично не кореспондується із доводами на її підтримку.

В апеляційних скаргах відсутні посилання на жодну з передбачених ст.ст. 412, 415 КПК України підставу для скасування судового рішення та не наведено жодної обставини, яка перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, наведені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини ОСОБА_9 , а також щодо незгоди з наданою судами оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків суду і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи та вимога апеляційних скарг обвинуваченого та захисника є необґрунтованими.

Щодо призначеного ОСОБА_9 покарання, то воно на думку колегії суддів відповідає вимогам ст. 65 КК України з огляду на наступне.

Судом першої інстанції враховано, що злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_9 , згідно з ч. 6 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії особливого тяжкого злочину.

Вивченням даних про особу ОСОБА_9 встановлено, що він є особою раніше неодноразово судимою за злочини проти здоров`я людини та в сфері обігу наркотичних засобів, на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.03.2018 звільнений 02.04.2018 умовно-достроково від покарання, призначеного йому вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 07.04.2016 на строк - 10 місяців 29 днів; на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: синдром залежності внаслідок вживання алкоголю; не одружений, дітей неповнолітніх не має, постійне джерело доходів відсутнє; за місцем проживання характеризується посередньо, як особа яка зловживає спиртними напоями

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, визнано вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, врахувавши дані про особу ОСОБА_9 , відсутність обставин, що пом`якшує покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе та йому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у межах санкції статті у виді позбавлення волі.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що вид та розмір призначеного ОСОБА_9 покарання дійсно здатен досягти мети покарання, визначеній у ст. 50 КК України та не може вважатись явно несправедливим за доводами, наведеними в апеляційних скаргах сторони захисту.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні проведено повно, всебічно та об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.405, 407-409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.01.2020 стосовно ОСОБА_9 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді