Справа № 304/849/18 Провадження № 1-кп/304/19/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
їх захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000161 від 05 квітня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, одруженого (має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей), непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, перебуває у цивільному шлюбі (має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей), непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, перебуває у цивільному шлюбі (має на утриманні двох неповнолітніх дітей), непрацюючого, громадянина України, раніше судимого:

- вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2020 року за ч. 1 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 26 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29 березня 2018 року близько 21.00 год, обвинувачений ОСОБА_4 у групі з обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні кафе-магазину, що розташований по АДРЕСА_2 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, у присутності відвідувачів закладу, розпочав зі ОСОБА_9 сварку, яка переросла у бійку, під час якої обвинувачений ОСОБА_4 наніс потерпілому удар пляшкою з під пива по спині та стільцем по голові, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді «забійної рани тім`яної ділянки голови, забійних саден спини», які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого, продовжуючи хуліганські дії, обвинувачені й надалі знаходячись всередині вказаного кафе-магазину, з метою пошкодження чужого майна, почали розкидати скляні пляшки з під пива, а також пошкодили п`ять стільців, замок вхідних дверей, скло вітрини, десять скляних стаканів та розбили двадцять пляшок пива «Закарпатське», ємністю 0,5 л, чим порушили громадський порядок та спокій громадян та спричинили потерпілому ОСОБА_10 як власнику закладу, матеріальну шкоду на загальну суму 2 095 грн, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що ввечері наприкінці березня 2018 року він разом з іншими обвинуваченими зайшли після роботи до кафе, що по вулиці Центральній в селі Порошково Перечинського району. Там вони вживали спиртні напої, а згодом обвинувачений ОСОБА_11 розпочав спір з потерпілим ОСОБА_12 , в результаті якого між ними виникла бійка, під час якої ними також було пошкоджено майно закладу стільці, скло вітрини, стакани. Хто саме бив потерпілого він не пам`ятає, оскільки був дуже п`яний, але повністю підтверджує викладені у обвинувальному акті обставини. Просив суворо його не карати, оскільки шкода потерпілим відшкодована у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також визнав вину, щиро розкаявся та додатково до показів обвинуваченого ОСОБА_4 показав, що наприкінці березня 2018 року вони знаходилися у кафе по АДРЕСА_2 , де до них підійшов потерпілий ОСОБА_13 та сказав, що заклад зачиняється, оскільки його дружина працює там барменом. Він схопив його за шию та сказав, що вини покинуть заклад тоді, коли доп`ють, однак тут між іншими обвинуваченими та ОСОБА_12 розпочалася бійка, під час якої ними також було пошкоджено майно закладу. Також просив суворо його не карати, оскільки жалкує про те, що зробили та повністю відшкодували потерпілим шкоду.

Також у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та додатково до показів інших обвинувачених показав, що у 2018 році наприкінці березня, повертаючись додому з роботи з Перечинського ЛХК, зайшли з обвинуваченими до кафе, що в АДРЕСА_2 , де замовили горілки. Згодом замовили ще і коли вже були дуже п`яними, то потерпілий ОСОБА_13 попросив їх покинути заклад, оскільки такий вже зачиняється, через що між ними виникла бійка. Потерпілого вдарили вони, але хто саме не знає, оскільки всі брали участь у бійці. Під час сутички також було пошкоджено майно закладу (пиво, стакани). На даний час шкода потерпілим відшкодована ними повністю.

Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , неявка яких з урахуванням положень ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду такого. При прийнятті рішення про розгляд справи за відсутності потерпілих враховується те, що судом їм своєчасно надіслані повідомлення, у яких вказується про дату, час та місце розгляду справи й те, що в матеріалах провадження наявні їх заяви, у яких вони просять розглядати справу без їх участі, зазначають, що шкоду їм відшкодовано, а відтак претензій до обвинувачених ні морального, ні матеріального характеру не мають.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинувачених, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

Згідно чинного законодавства України кримінальна відповідальність за хуліганські дії настає у випадку, якщо вони вчинені способами, що грубо порушують громадський порядок, характеризуються особливою зухвалістю і винятковим цинізмом.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року хуліганство це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Дії, що супроводжувались погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчиненні винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілого, тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалось зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Мотивом грубого порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства. При цьому явною (очевидною як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих) неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

З урахуванням наведеного та досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні (злочині) і кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчинили нетяжкий злочин.

Як особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за місцем проживання характеризуються позитивно, на диспансерному обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебувають.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , повне відшкодування шкоди обом потерпілим, а також наявність на утриманні у всіх обвинувачених неповнолітніх дітей.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченим, суд, в межах пред`явленого обвинувачення, не знаходить.

Призначаючи покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, беручи до уваги інформацію, викладену у досудових доповідях, згідно якої орган пробації зважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачуються вперше, вважає, що виконання ними покарання без ізоляції від суспільства можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень, а щодо ОСОБА_7 , що його виправлення можливе лише у винятковому випадку, а також враховуючи тяжкість злочину, особи винних, які свою вину визнали повністю, щиро розкаялися, добровільно відшкодували завдану шкоду, є молодими за віком, мають на утриманні неповнолітніх дітей, враховуючи позиції потерпілих та всіх учасників розгляду, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини 2 статті 296 КК України з їх звільненням від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Строки застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання закінчилися 10 серпня 2018 року, протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обиралися, на даний час клопотань про обрання таких суду не подано, отже питання щодо них судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1