Справа № 180/762/20
Провадження № 1-кп/204/603/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000221 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0000221 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не змінилися. А, саме ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбачено ч.3 ст.187 КК України може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник заперечував проти продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , просив суд замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, зазначивши, що обвинувачений має родину, малолітню дитину, мати похилого віку, яка хворіє і за якою потрібний догляд, має постійне місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника і заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, за необхідне задовольнити клопотання прокурора. При цьому суд враховує наступне.
Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області 22 квітня 2020 року відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід - тримання під вартою строком до 20 червня 2020 року. Ухвалою Красногвардійського районного суджу м.Дніпропетровська від 18 червня 2020 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 16 серпня 2020 року. Ухвалою Красногвардійського районного суджу м.Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 10 жовтня 2020 року. До спливу цього продовженого строку судове провадження не може бути закінченим.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, при цьому вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, та які на теперішній час залишаються дійсними, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_5 з метою уникнути покарання або його пом`якшення може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає недоведеним та таким, що не знайшов свого підтвердження.
Оцінюючи в сукупності відносно обвинуваченого всі обставини, зазначені в ч.1. ст. 178 КПК України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою у виді домашнього арешту про що просить захисник та обвинувачений, суд, враховуючи вище наведене, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможить запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні, а крім того вказаний злочин вчинений із застосуванням насильства.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 04 грудня 2020 року включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала підлягає оскарженню на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 р.

Суддя: ОСОБА_1