Справа №463/7205/20
Провадження №1-кс/463/529/21
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу

20 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , погоджене прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Луцьк, не судимому, розлученому, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, працюючому автомийником, учаснику бойових дій, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, погодженим з прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, тобто, до 18 березня 2021 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 272 400 грн., з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 березня 2018 року ОСОБА_6 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 6 місяців. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 1 червня 2018 року №116, ОСОБА_6 призначений на посаду начальника зв`язку командира взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 , зарахований на всі види забезпечення та приступив до виконання службових обов`язків за вказаною посадою. У подальшому, 11 вересня 2018 року та 11 вересня 2019 року ОСОБА_6 повторно укладав контракти про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном до 11 вересня 2020 року. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10 вересня 2020 року №185 ОСОБА_6 на підставі підпункту «а» (у зв`язку із закінченням контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас та виключено з списків особового складу військової частини. З 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1, абзацу 8 статті 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, який триває по даний час. Відповідно до п. 1 примітки до ст. 425 КК України ОСОБА_6 у період з 1 червня 2018 року по 10 вересня 2020 року являвся військовою службовою особою. В порушення норм законодавства начальник зв`язку командир взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , будучи військовою службовою особою, став на злочинний шлях при наступних обставинах. Так, згідно з нарядом від 5 серпня 2019 року №101501/44, актом приймання-передачі основних засобів від 22 серпня 2020 року №1601/ОЗ та додатком 1 до нього, актом приймання-передачі основних засобів від 22 серпня 2020 року №1602/ОЗ та додатком 1 до нього, для військової частини НОМЕР_2 , через військову частину НОМЕР_1 із військової частини НОМЕР_3 було передано майно, серед якого: 18 одиниць радіостанцій портативних спеціального призначення «Motorola DP 4400» заводські номера: 807TVD6653, 807TVD8254, 807TVD6463, 807TVD8140, 807TVD0905, 807TVD6904, 807TUZM068, 807TUZM030, 807TUZ7456, 807TUZL839, 807TUZL897, 807TUZL571, 807TUZL709, 807TUZL515, 807TUZL518, 807TUZL900, 807TUZL801, 807TUZL416, 3 одиниці радіостанцій портативних спеціального призначення «Motorola DP 4800» заводські номера: 871TVHR233, 871TVHR181, 871TVHR793, а також комп`ютерне обладнання (ноутбуки разом із програмним забезпеченням) DellVostro 3581 у кількості 2 одиниці заводські номера: НОМЕР_4 . У подальшому, після одержання військовою частиною НОМЕР_1 вищевказаного майна, 23 серпня 2019 року воно було обліковано у Книзі №262 обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення) військової частини НОМЕР_1 як військове майно служби зв`язку. Після цього, відповідно до накладної від 26 серпня 2019 року №84/19 на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_1 , зазначений перелік майна, серед якого вищевказані 18 одиниць радіостанцій портативних спеціального призначення «Motorola DP 4400», 3 одиниці радіостанцій портативних спеціального призначення «Motorola DP 4800» та комп`ютерне обладнання (ноутбуки разом із програмним забезпеченням) DellVostro 3581 у кількості 2 одиниці, було передано до військової частини НОМЕР_2 в особі військової службової особи начальника зв`язку командира взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , з метою його подальшого зберігання на складі. Водночас, 26 серпня 2019 року після одержання ОСОБА_6 зазначеного військового майна та поміщення його на склад служби зв`язку, воно було обліковано у Книзі обліку наявності та руху військового майна військової частини НОМЕР_2 . У подальшому в ОСОБА_6 виник злочинний корисливий умисел на заволодіння вказаного вище військового майна шляхом зловживання службовим становищем. Так, у грудні 2019 року, більш точної дати і часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , будучи начальником зв`язку командиром взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,переслідуючи корисливий мотив у вигляді збагачення за рахунок чужого майна, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем, маючи за посадою безперешкодний доступ до приміщення складу служби зв`язку військової частини НОМЕР_2 та право розпорядження майном служби зв`язку, виніс за межі військової частини військове майно загальною вартістю 286939,74 грн., а саме 12 одиниць радіостанцій портативних спеціального призначення «Motorola DP 4400» із заводськими номерами: 807TVD6463, 807TVD8140, 807TVD0905, 807TVD6904, 807TUZM030, 807TUZ7456, 807TUZL839, 807TUZL897, 807TUZL571, 807TUZL709, 807TUZL515, 807TUZL416, вартістю 17572,80 грн. за одиницю, 3 одиниці радіостанцій портативних спеціального призначення «Motorola DP 4800» із заводськими номерами: 871TVHR233, 871TVHR181, 871TVHR793, вартістю 19915,38 грн. за одиницю, та 1 одиницю комп`ютерного обладнання (ноутбуком разом із програмним забезпеченням) DellVostro 3581 із заводським номером91FPDX2, вартістю 16320 грн., та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд. 18 січня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

Таким чином, слідчий вважає, що в діях ОСОБА_6 наявні підстави для обґрунтованої підозри у вчинені останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

Слідчий клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливого тяжкого корупційного кримінального правопорушення, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи, що йому загрожує реальний строк позбавлення волі без можливості звільнення від кримінальної відповідальності, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, у тому числі шляхом перетину державного кордону України. Окрім того, усвідомлюючи тяжкість покарання ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, серед яких: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у тому числі шляхом підкупу, шантажу, тощо. Зазначає, що ОСОБА_6 з вересня 2020 року по даний час спільно проживає із свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , що спрощує можливість незаконного впливу на них з метою зміни показань. Також з метою незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та зміни ними показань, ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення проти їх життя та здоров`я, пов`язані із застосуванням чи погрозами застосування насильства, тілесних ушкоджень, або із погрозами знищення їхнього майна. Також, досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення державі заподіяна шкода на загальну суму 286 939, 74 грн., яка у майбутньому може бути відшкодована шляхом накладення арешту на майно, належне ОСОБА_6 , однак усвідомлюючи вказане він може перешкодити досудовому розслідуванню шляхом перереєстрації вказаного майна на інших осіб, і таким чином ухилитися від відшкодування завданої шкоди. Слідчий зазначає, що уникнути вищевказаних ризиків можливо виключно шляхом обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обрання будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 176 КПК України, надасть йому змогу перебувати на волі, вільно пересуватися та здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суд, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , при визначені суми застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий просить врахувати тяжкість покарання за вчинений ним злочин та суму завданої шкоди, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та визначити останньому суму застави в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 272 400 грн., а в разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому, а тому на даному етапі досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням такому застави в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник відносно задоволення клопотання заперечив, вважає, що відсутні ризики визначені в ст. 177 КПК України для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а тому просив застосувати запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 12 червня 2020 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України (кримінальне провадження №0000022) (а.с. 12).
18 січня 2021 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України (а.с. 58-65).
За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать, зокрема: акт підсумків службового розслідування від 9 червня 2020 року (а.с. 15-25), висновок експерта за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи №5100 від 1 вересня 2020 року (а.с. 45-49), протокол пред`явлення особи для впізнання від 6 жовтня 2020 року (а.с. 54-56).
Ризиками, які дають підстави слідчому судді застосувати запобіжний захід слід вважати той факт, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, свідчить про ризик переховування від суду та слідства. Однак слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення місце яке мало ще в грудні 2019 року, клопотання про застосування запобіжного заходу на адресу суду надійшло 19 січня 2021 року. Досудове розслідування розпочато в червні 2020 року. За вказаний проміжок часу (початок досудового розслідування повідомлення про підозру 18 січня 2020 року) орган досудового розслідування повинен був провести всі необхідні першочергові слідчі дії, а також такий значний проміжок часу більш ніж достатній для проведення більшості необхідних слідчих дій, що виключає рики перешкоджання підозрюваним проведенню розслідування кримінального провадження. Крім того, клопотання не містить будь-яких даних, що за період часу з літа 2020 року (час коли в ОСОБА_6 були відібрані зразки почерку для проведення експертизи, що дає можливість припусти, що з цього часу останньому стало відомо про наявність кримінального провадження) по час повідомлення про підозру (18 січня 2021 року) чи розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, підозрюваним вчинялись будь-які дії, які свідчать про неналежну його процесуальну поведінку, чи ухилення з його боку від будь-яких слідчих дій, чи невиконання вимог органу досудового розслідування або прокурора. Натомість слідчим і прокурором підтверджено в судовому засіданні, що підозрюваний не ухиляється від органу досудового розслідування та в такого відсутні будь-які відомості, що він впливав на свідків, експертів, спеціалістів в кримінальному провадженні чи перешкоджав такому іншим чином.
А тому, враховуючи, що підозрюваний є учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину, вважаю, що на даному етапі досудового розслідування щодо ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися з міста Тернополя, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, зокрема з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись вимогами статей 176-179, 181, 194, 196, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід особисте зобов`язання з покладення обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися з міста Тернополя, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, зокрема з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покладаються на строк не більше двох місяців, але не довше строку досудового розслідування, тобто до 18 березня 2021 року.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осібдо 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1