ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 648/1404/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1211/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України

29 грудня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомихайлівка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого 13.07.2012 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області, за ст.152 ч.3, 153 ч.2, 121 ч.1, 70 КК України на 12 років позбавлення волі.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 26.04.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838 VIII зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.06.2011 року по 26.11.2013 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 16.06.2011 року, кінець строку: 06.01.2021 року.

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд в ухвалі зазначив, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення, в тому числі особливо тяжких злочинів щодо статевої недоторканності по відношенню до неповнолітньої особи, у скоєному не розкаюється, вини не визнає, при цьому хоч і відбув частини покарання (що дає йому право на застосування до нього такої заохочувальної норми, як умовно-дострокове звільнення), але відбув цю частину частково за рахунок зарахування попереднього ув`язнення, згідно із ч.5 ст.72 КК України (день за два). Крім того, ОСОБА_8 за весь час відбування покарання має лише 7 заохочень, разом з тим мав і 10 стягнень, в тому числі 1 стягнення у виді 14 діб ДІЗО, що в своїй сукупності вказує на пристосування засудженого до умов відбування покарання. Окрім того, засуджений почав працювати з липня 2019 року та лише періодично, у зв`язку з чим суд не вважає його поведінку та ставлення до праці сумлінними. Позов, згідно вироку суду, не погашається, що свідчить про небажання засудженого виконувати вирок суду у добровільному порядку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів указує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження. Наголошує, що матеріалами провадження підтверджено свідоме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань. Засуджений працевлаштований за власною ініціативою, в його особистості відбулись позитивні зміни, він має 7 заохочень, розкаюється у вчиненому, стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування до ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Згідно матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» засуджений ОСОБА_8 7 разів заохочувався, 10 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі мав стягнення у виді 14 діб ДІЗО. З 2019 року працевлаштований на промисловій зоні. З представниками установи ввічливий, тактовний. На профілактичних обліках не перебуває, підтримує стосунки з засудженими переважно позитивної спрямованості.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження захисника ОСОБА_7 про те, що засуджений ОСОБА_8 підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання як особа, що довела своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

24.05.2016 року засудженому ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, а саме переведенні до дільниці соціальної реабілітації.

10.01.2017 року засудженому ОСОБА_8 відмовлено в заміні покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

09.01.2018 року засудженому ОСОБА_8 відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.

За матеріалами справи ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення, в тому числі особливо тяжких злочинів щодо статевої недоторканості відносно неповнолітньої особи. В місцях позбавлення волі перебуває з 25.06.2011 року, однак згідно наявної в матеріалах справи характеристики, заохочення почав отримувати лише з 2017 року, що спростовує доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що поведінка засудженого ОСОБА_8 була сумлінною за весь час перебування в місцях позбавлення волі.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 фактично відбув частини призначеного йому покарання та отримав право на звернення за пільгою шляхом зарахування йому на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання строку попереднього ув`язнення за період з 16.06.2011 року по 26.11.2013 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення, згідно ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 26.04.2016 року і такі висновки суду захисником в апеляційній скарзі не спростовані.

Крім того, апелянтом не спростовано обставини неодноразового притягнення ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності - 10 разів за весь час перебування в місцях позбавлення волі, що жодним чином не характеризує його поведінку як сумлінну та не доводить наявність позитивних змін в його особистості.

Також судом установлено, що ОСОБА_8 почав отримувати заохочення лише з 2017 року, проте значний час до цього знаходився в місцях позбавлення волі, що вказує про пристосованість засудженого до умов відбування покарання та його поведінки напередодні настання будь-якої пільги.

Зі змісту характеристики випливає, що ОСОБА_8 тричі було відмовлено в застосуванні заохочувальних норм, засуджений працевлаштований лише з 2019 року, але періодично, що підтверджено довідкою про заробітну плату.

Наведені вище обставини в їх сукупності, на думку колегії суддів, не доводять факт того, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення, оскільки незначна кількість заохочень, які отримано засудженим за весь час перебування в місцях позбавлення волі за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, що є обов`язком засудженого, обставини неодноразового порушення засудженим умов відбування покарання, пристосованість до умов встановленого порядку відбування покарання свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, а лише стає на шлях виправлення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, є обґрунтованим, а вказівки апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано вимоги ст.81 КК України під час розгляду клопотання засудженого є безпідставними.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого, не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як про це ставить питання захисник, колегія судів не знаходить, тому апеляційну скаргу захисника в інтересах засудженого ОСОБА_8 належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376 ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4