КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/33/21
Провадження № 1-кп/534/75/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2021 року місто Горішні Плавні
Комсомольський міський суду Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, не працюючий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
06.06.2011 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підстав ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Знятий з обліку 21.12.2012 року на підставі вироку Комсомольського міського суду від 01.06.2012 року
01.06.2012 Комсомольським міським судом Полтавської за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст.71 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 06.06.2011. Остаточно засуджений до 3-х років 7-ми місяців позбавлення волі.
05.03.2013 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 ч. 1 ст. 70КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.06.2012остаточно засуджений до 4-х років позбавлення волі. Звільнений 16.02.2016 по відбуттю строку покарання.
23.12.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців
25.01.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2016. остаточно засуджений до 3-х років позбавлення волі
16.08.2017 Апеляційним судом Полтавської області за ч. 3 ст.185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України,
встановив:
13.01.2021 в порядку статті 291 КПК України до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000307 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України.

ОСОБА_4 звинувачується у таємному викраденні майна вчиненому повторно та у незаконному проникненні до житла.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання, копія якого вручена обвинуваченому з дотриманням вимог, передбачених ч.2 ст.184 КПК України, а також просив призначити справу до судового розгляду.
Аргументуючи внесене клопотання та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурор наполягав на застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором наголошено, що обвинувачений не має законного джерела доходу, раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів та продовжує свою злочинну діяльність, тому існують обґрунтовані ризики щодо продовження вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом неприбуття до суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував та проти призначення справи до судового розгляду не заперечував.

Захисник ОСОБА_6 проти клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи потерпілі у підготовче засідання не з`явилися.

З`ясувавши правові позиції учасників судового провадження, суд зауважує про наступне.
У відповідності до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Клопотання про застосування стосовно обвинуваченого найсуворішого виду запобіжного заходу вмотивовано прокурором можливістю ОСОБА_4 переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки до суду.

Суд погоджується із наведеними прокурором обґрунтуваннями.

Як убачається з матеріалів справи і це підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_4 , останній офіційно не працевлаштований, законного джерела існування не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу прокурор у внесеному клопотанні посилається на наявність двох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду та ризик вчинення інших правопорушень.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості застосування до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
За таких обставин, за відсутності переконливих доказів на підтвердження можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від слідства та суду, вказаний ризик свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшов.

Суд зазначає, що згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 має п`ять непогашених судимостей, в той час коли обвинувальні акти за його підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, перебували на розгляді в Комсомольському міському суді Полтавської області ОСОБА_4 продовжив вчиняти злочини проти власності.

Зазначена обставина дає можливість дійти висновку про наявність достатніх підстав вважати, що ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень знайшли своє підтвердження.

Разом із тим, встановлені в судовому засіданні обставини та характеристики особи обвинуваченого, у своїй сукупності дають суду підстави дійти висновку, що обвинувачений в подальшому може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неприбуття у судові засідання.

Оцінивши всі обставини в їх сукупності, враховуючи, відсутність у ОСОБА_4 позитивних характеристик та доброї репутації, постійного місця роботи та стабільного законного джерела доходів, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого підлягає задоволенню. Лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Вік обвинуваченого, його стан здоров`я, сімейне та матеріальне становище не дає підстав для незастосування до нього такого запобіжного заходу.

Питання про застосування застави вирішено судом в порядку ч.3 ст.183 КПК України. У відповідності до ч.5 ст.182 КПК України, з урахування тяжкості інкримінованих злочинів та відомостей, що характеризують обвинуваченого, суд визначає заставу, достатню для забезпечення обвинуваченим ОСОБА_4 належної процесуальної поведінки у розмірі 45400 грн., із покладенням на обвинуваченого передбачених законом обов`язків.

Також під час підготовчого розгляду прокурором заявлено клопотання про призначення справи судового розгляду.

Вирішуючи питання щодо заявленого прокурором клопотання, суд вважає, що підстав для повернення обвинувального акту у кримінальному проваджені прокурору для продовження досудового розслідування або закриття провадження не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, кримінальне провадження підсудне Комсомольському міському суду Полтавської області, а тому суд вважає можливим призначити судовий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст.176,177,182,183,314,315 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.
Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Строк дії ухвали закінчується 19 березня 2021 року.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 грн., яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області (отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області; ЗКПО 26304855; р/р UA0015950 в ДКСУ м.Київ; МФО 820172; призначення платежу: ПІБ платника, призначення платежу, суд) підозрюваним, обвинуваченим або заставодавцем, який зобов`язується надати суду документ, що це підтверджує.
В разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та суд.
В разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти на нього покладаються строком до 19 березня 2021 року наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду,
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом.
Роз`яснити особі, якою буде внесено заставу, що в разі невиконання підозрюваним перелічених вище обов`язків, заставу буде звернуто в дохід держави.
На підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України, призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 22 січня 2021 року на 14 год. 00 хв., в залі судових засідань, з участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її оголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області.
Суддя ОСОБА_1