Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/455/20
Провадження № 1-кс/670/99/20
УХВАЛА
08 вересня 2020 року смт. Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці заяву слідчого судді Віньковецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_3 про самовідвід,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчого судді Віньковецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_3 знаходиться скарга представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , подана 03.08.2020 року на постанову слідчого від 22.06.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 11.10.2017 року.
У судовому засіданні 06.08.2020 року слідчий суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід у розгляді скарги.

Свою заяву суддя мотивував тим, що ОСОБА_4 заявлено йому до початку розгляду скарги відвід з тих підстав, що він обрав запобіжний захід трьом братам Добранським. Крім того слідчий суддя зазначив, що він підтримав позицію слідчого ОСОБА_6 , який закрив кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України Колтуновським. Однак в подальшому винесену ним ухвалу 02.03.2018 року було скасовано судом апеляційної інстанції 21.03.2018 року. Таким чином, він як слідчий суддя дав оцінку події вказаного кримінального правопорушення за участі братів Добранських, дійшовши висновку про відсутність підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Тому покликаючись на ч. 2 ст. 76 КПК України, згідно з якою суддя, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанції, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції, і враховуючи, що кримінальні провадження слідчим об`єднані в одне провадження, та яке ним закрито 22.06.2019 року, слідчий суддя ОСОБА_3 вважає за необхідне заявити самовідвід.

Слідчий суддя ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про дату та час розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід.

Скаржник ОСОБА_4 подав заяву про розгляд заяви слідчого судді ОСОБА_3 за його відсутності та просив її задовольнити.

Вивчивши заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід, перевіривши матеріали справи, суд доходить такого.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Встановлено, що представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 03.08.2020 року подав до слідчого судді Віньковецького районного суду скаргу на постанову слідчого ОСОБА_6 від 22.06.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 11.10.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України.

Зі змісту вказаної постанови видно, що слідчим ОСОБА_6 16.06.2020 року відповідно до ст. 216 КПК України матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадження № 0000262, № 0000265, № 0000266 було об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване у ЄРДР за № 0000262.

Водночас як слідує із ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 21.03.2018 року, ухвалу слідчого судді Віньковецького районного суду ОСОБА_3 від 02 березня 2018 року, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 задоволено, ухвалу слідчого судді Віньковецького районного суду від 02 березня 2018 року, якою відмовлено представнику потерпілого ОСОБА_8 у задоволенні скарги про скасування постанови слідчого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000265 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, скасовано, та скасовано постанову старшого слідчого СВ Віньковецького ВП Ярмолинецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000265 від 11.10.2017 року за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а матеріали кримінального провадження № 0000265 від 11.10.2017 року направлено органу досудового розслідування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Тому беручи до уваги мотиви, зазначені суддею ОСОБА_3 в заяві про самовідвід, а також позицію скаржника ОСОБА_4 , який висловлює недовіру слідчому судді ОСОБА_3 та підтримує заяву про самовідвід, суд вважає, що з метою виключення будь-яких сумнівів в неупередженості судді,який уже фактично висловив свою думку та дав оцінку події кримінального правопорушення за участю братів Добранських, та з метою забезпечення об`єктивності судового розгляду і законності судового рішення, заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 75, 76,ст.ст. 80-82 КПК України, --

ПОСТАНОВИВ:
Заяву слідчого судді Віньковецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Віньковецького районного суду ОСОБА_1