Справа № 738/1602/20
№ провадження 1-в/738/237/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засiданнi спільне подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3
учасників судового розгляду:
прокурора - ОСОБА_4

В С Т А H О В И В:
Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережна комісія Менської районної державної адміністрації Чернігівської області звернулися до суду із спільним поданням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2 , посилаючись на те, що засуджений відбув 1/2 частину призначеного строку покарання, стягнень не має, має заохочення, його поведінка та ставлення до праці свідчать про те, що він став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, обмеженням волі.

Представники Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду подання повідомлялися належним чином.

Засуджений ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій заперечує проти застосування до нього пільги, передбаченої ст.82 КК України, посилаючись на те, що заміна місця відбування покарання погіршить його становище, оскільки у березні 2021 року у нього настає пільга, передбачена ст.81 КК України, просить розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що засуджений підпадає під дію ст.82 КК України, але оскільки він заперечує щодо застосування до нього такої пільги, тому просив відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали подання та вивчивши матеріали особової справи та заяву засудженого ОСОБА_2 , суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року за ч.1 ст.368 КК України до 2 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року набрав законної сили 14 травня 2019 року.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 травня 2019 року залишено без змін.

Строк вiдбування покарання обчислюється з 19 листопада 2019 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_2 зараховано строк попереднього ув`язнення з 04 січня 2016 року по 12 січня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 дійсно відбув 1/2 частину призначеного строку покарання та став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка, ставлення до праці та до представників адміністрації установи виконання покарань, відсутність стягнень та наявність заохочення.

Однак, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є законним інтересом засудженого, а не адміністрації установи виконання покарань, а тому суд має право замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, але в цей же час суд не пов`язаний представленими доказами і повинен приймати до уваги думку самого засудженого.

З досліджених матеріалів справи, зокрема, з характеристики засудженого ОСОБА_2 , затвердженої 13 листопада 2020 року в.о. начальника ДУ «Менська ВК (№91)» ОСОБА_5 , вбачається, що з 01 березня 2021 року засуджений ОСОБА_2 буде мати право на застосування до нього пільги, передбаченої статтею 81 КК України, тобто умовно-дострокове звільнення.

За таких обставин, враховуючи викладене, а також думку самого засудженого, який просить не застосовувати до нього положення ст.82 КК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні спільного подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2 , оскiльки приймаючи рішення про заміну невідбутої частини покарання на обмеження волі, буде суперечити його волі та інтересам.

Керуючись ст. 82 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні спільного подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 16 грудня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1