Справа № 405/6448/17
провадження № 1-в/405/364/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2020 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника Подільського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській
області ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Подільського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда, громадянки України, з неповною середньою освітою, заміжньої, маючій на утриманні двох малолітніх дітей, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженої вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2017 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень,

встановив:

до Ленінського районного суду м. Кіровограда від Подільського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області надійшло подання в якому начальник установи просить звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2017 покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.
В обгрунтування чого вказав, що 28.12.2017 до установи для виконання надійшов вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2017 відносно ОСОБА_8 , який набрав законної сили 26.12.2017
Під час перебування на обліку в установі ОСОБА_8 неодноразово була ознайомлена з порядком відбування покарання у виді штрафу.
З приводу невиконання ОСОБА_8 вказаного вироку суду неодноразово повідомлялась Кіровоградська місцева прокуратура.
Установою до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області направлялась заява про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, проте постановою слідчого кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу вказаного кримінального правопорушення.
Окрім цього, установою неодноразово подавались до Ленінського районного суду м. Кіровограда клопотання про заміну покарання з штрафу на громадській роботи, проте в їх задоволенні відмовлено.
Представник уповноваженого органу пробації в судовому засіданні підтримав подання, просив задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримала.
Засуджена в судовому засіданні подання підтримала.
Вивчивши подання, дослідивши матеріали судової справи №405/6448/17, матеріали особової справи №01/2018 р, заслухавши думки учасників судового процесу, суд дійшов таких висновків.
Встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2017 ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, який 26.12.2017 набрав законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджена ОСОБА_8 до звернення Подільського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області до суду з вищевказаним поданням, штраф, призначений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2017 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, не сплатила. Таких доказів матеріали подання та особової справи 01/2018 р. не містять.
Постановою слідчого від 31.01.2019 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.01.2019 №0000485 за ч. 1 ст. 389 КК України на підставі заяви начальника Подільського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області про умисне невиконання покарання, призначеного ОСОБА_8 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2017 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, - закрито за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу даного кримінального правопорушення.
Крім того, в судовому засідання ОСОБА_8 пояснила, що в лютому 2018 року вона змінила місце проживання, а саме: з АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим раніше не отримувала судові повістки. Також пояснила, що при оголошені вироку суду їй не роз`яснювалось те, що призначене покарання у виді штрафу вона повинна сплатити саме в місячний термін. Проте, що штраф вона повинна сплатити у місячний термін дізналась лише в лютому 2020 року.
Досліджений судом в нарадчій кімнаті вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2017 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, не містить роз`яснення ОСОБА_8 про те, що призначена сума штрафу підлягає сплаті саме в місячний термін з дня набрання вироку законної сили, матеріали особової справи 01/2018р. також не містять письмового роз`яснення з підписом засудженої, в якому б їй роз`яснювався обов`язок сплатити штрафу в місячний термін з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч. 4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченої ухилення від виконання вироку суду, суд приходить до наступного.
Главою 5 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу.
Статтею 26 КВК України передбачається порядок заміни штрафу у разі його несплати.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що не відбування покарання у виді штрафу та ухилення від відбування покарання у виді штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).
З огляду на викладене, суду не надано достовірних доказів того, що обвинувачена ухилялась від сплати штрафу, отже висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, враховуючи те, що постановою слідчого , факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились.
Існування в Кримінальному кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.
В той же час суд зазначає, що редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.
Отже, дійшовши висновку про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.
Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Наведені висновки суду обґрунтовані також правовою позицією ВСУ висловленою в постанові від 24 грудня 2015 року 5-324кс15, винесеної за результатом неоднакового застосування положень ст.80 КК України, в якій дійшов висновку про те, що вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що термін виконання вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2017 сплив, а обставин, які б свідчили про ухилення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.80 КК України,ст.537, 539 КПК України, ст.ст.26, 27 КВК України, суд,

постановив:

задовольнити подання начальника Подільського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_7 .
Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2017 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_9