ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/9748/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1898/20
№ 11сс/818/1920/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7
представника потерпілої - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволені клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002550 від 10.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року якою відмовлено у задоволені клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002550 від 10.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції прокурор у кримінальному проваджені подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна в межах даного кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що слідчий суддя ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна не взяв до уваги покази потерпілої ОСОБА_7 , яка вказала, що з 12.09.2002 остання займається підприємницькою діяльністю в сфері продажу парфумерної та косметичної продукції. З вересня 2018 року ОСОБА_7 реалізовує свій товар, а саме: парфумерну та косметичну продукцію в приміщені під номером 12/27 супермаркету «Клас», повна юридична назва TOB «УКР-ТРЕЙД», , розташованого за адресою: м. Харків, вул.23 Серпня, 33- А. Приміщення під номером 12/27, в якому ОСОБА_7 здійснює свою підприємницьку діяльність перебуває в суборенді ФОП ОСОБА_10 та договором оренди нежитлових приміщень. Також, слідчий суддя не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які також підтверджують, що парфумерна продукція належить ОСОБА_7 .
Вказує, що право власності ОСОБА_7 на майно підтверджується також копіями накладних № 95387 від 22.09.2018 та № 95359 від 25.09.2018, які судом взагалі не взято до уваги.
Посилається на те, що майно під час огляду місця події має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, його повернення негативно впливає на хід досудового розслідування та призведе до втрати речових доказів.

Потерпіла ОСОБА_7 також подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що слідчим суддею не були повно та об`єктивно з`ясовані всі обставини справи та не досліджені належним чином додані до клопотання докази по справі.
У зв`язку з тим, що обставини справи слідчим суддею не з`ясовувались та належним чином не досліджувалися надані докази, тому і оскаржувана ухвала, всупереч нормам ст.372 КПК України, не містить, будь яких посилань на встановленні судом обставини із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_8 просила долучити до матеріалів справи додаткові докази на підтвердження права власності ОСОБА_7 на парфумерну та косметичну продукцію вилученої в приміщені під номером 12/27 супермаркету «Клас», оскільки до цього ОСОБА_7 вважала втраченими ці докази.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, ОСОБА_7 та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській областіпроводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002550 від 10.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 тс.15 ч.3 ст.185 КК України.

02.09.2020 прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в межах даного кримінального провадження. В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що в ході досудового розслідування встановлено, що 09.07.2020 о 22:07 год. на «102» Шевченківського ВП ГУНП. в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що з приміщення під номером 12/27 супермаркету «Клас», розташованого за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, 33-А, де ОСОБА_7 здійснює свою підприємницьку діяльність, невстановлені особи намагаються таємно викрасти парфумерну та косметичну продукцію, яка належить останній.
На місце події виїжджала слідчого-оперативна група Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, де слідчим 09.07.2020 у проміжок часу з 22:30 до 06:00 проведено огляд приміщення під номером 12/27 супермаркету «Клас», повна юридична назва TOB «УКР-ТРЕЙД», , розташованого за адресою: м. Харків, вул.23 Серпня, 33-А. В ході огляду виявлено та вилучено парфумерну та косметичну продукцію, відповідно до протоколу огляду місця від 09.07.2020.
Вилучене майно знаходиться в Шевченківському ВП ГУНП в Харківській області.
Постановою слідчого від 13.07.2020 вище перелічене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами.
Прокурор вважає, що невжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення всього кола осіб, причетних до скоєння злочину, оскільки у разі повернення зазначеного майна можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направлені на його знищення або переховування, що значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого з тих підстав, що в прохальній частині клопотання про арешт майна йде мова сумарно про 418 предметів, а постановою від 13.07.2020 року визнано речовими доказами перелік парфумерної продукції вилученої в автомобілі 10.07.2020 року, що становить 208 найменувань

Проте, такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.

Даних вимог закону слідчим не дотримано.

Як вбачається з наданого клопотання про арешт майна, прокурор просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно 09.07.2020 року під час проведення огляду приміщення під номером 12/27 супермаркету «Клас» у загальній кількості 840 одиниць парфумерної та косметичної продукції (том 1 а.с.10-17), хоча згідно змісту протоколу огляду місця події від 09.07.2020 року було у приміщенні під номером 12/27 супермаркету «Клас» виявлено лише 735 одиниць парфумерної та косметичної продукції (том 1 а.с. 23-30).

В судовому засіданні прокурор пояснив, що в клопотанні про арешт майна було зазначено парфумерна продукція, що вилучалась під час огляду у приміщенні супермаркету «Клас» та автомобілі.

Таким чином, колегія суддів вбачає, що при зверненні з клопотанням про накладення арешту на парфумерну та косметичну продукцію прокурор просив накласти арешт на майно вилучене у приміщенні під номером 12/27 супермаркету «Клас», однак зазначив майно, що було вилучене при проведенні 2 окремих слідчих дій, на які надавались ухвали слідчими суддями, що суперечить вимогам ст. 171 КПК України

Також, слідчий суддя слушно встановив, що клопотання не відповідає вимогам ст. 71 КПК України, оскільки прокурором не конкретизовано клопотання, так як не надано відомості про власника майна.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що на підтвердження того, що ОСОБА_7 є власницею вилученого майна, надані потерпілою у якості доказів копії договорів купівлі-продажу товарів з відстрочкою платежу № 4822 від 25.09.2018 року та № 3593 від 25.09.2018 року, однак з урахуванням показань самої потерпілої про те, що вона здійснює підприємницьку діяльність з реалізації вказаної продукції з наданих доказів не вбачається, що саме вилучена продукція є залишками вилученої продукції 09.07.2020 року.

Колегія суддів вбачає, що надані в судовому засіданні представником потерпілої документи, які як вказує представник потерпілої також підтверджують те, що ОСОБА_7 є власницею вилученої продукції, не були враховані прокурором при складанні клопотання про арешт майна та вони мали бути дослідженні слідчим суддею, а тому колегія суддів приходить до висновку, що на даний час неможливо чітко визначити, яка саме парфумерна та косметична продукція перебувала у приміщенні супермаркету «Клас» та на яку прокурор просить накласти арешт та її остаточна кількість.

Отже, вищевказане свідчить про неконкретизованість та неповноту клопотання слідчого, яке, згідно імперативної вказівки законодавця, за таких обставин підлягає обов`язковому уточненню, шляхом повернення клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України прокурору для усунення недоліків.

Згідно відомостей отриманих колегією суддів від сторін під час апеляційного розгляду вбачається, що підстави розбіжності щодо кількості та найменування парфумерної та косметичної продукції та встановлення власника майна згідно клопотання вирішено слідчим суддею не правильно та передчасно, оскільки ч.3 ст.172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в 72 години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, слідчим суддею не прийнято до уваги, що прокурором не дотримано вимог ст.171 КПК України при складанні клопотання, в результаті чого він постановив ухвалу про відмову у задоволені клопотання з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вказаного, судова колегія дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.10.2020 року підлягає скасуванню, апеляційна скарга частковому задоволенню, а зазначене клопотання прокурора про накладення арешту підлягає поверненню прокурору для приведення клопотання у відповідність з вимогами ст.171 КПК України та усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року - скасувати.
Матеріли клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002550 від 10.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України, надавши для цього строк 72 години з моменту отримання повного тексту ухвали.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді