Провадження №1-в/243/12/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) клопотання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаське Слов`янського району Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого

28 грудня 2012 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 152 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 9 років позбавлення волі,
про усунення протиріч та всякого роду сумнівів при виконанні вироку суду, -
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
28 листопада 2019 року в провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про визнання законності підстав звільнення від відбування покарання призначеного йому за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2012 року.

Засуджений ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явився.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку про можливість задоволення клопотання засудженого з огляду на її законність та обґрунтованість.
У судовому засіданні встановлено, що вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2012 року, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, йому призначене остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі. Строк покарання ухвалено обраховувати з 17 вересня 2012 року.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р (зі змінами) населені пункти Донецької області, зокрема м. Горлівка, де розташована Західна виправна колонія (№ 97) включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Механізм практичної реалізації норм законодавства України, що регулюють правові відносини у сфері виконання кримінальних покарань, на зазначеній території України на сьогодні відсутній. З урахуванням викладеного, надати будь-яку достовірну інформацію відносно відбування покарання та звільнення з Західної виправної колонії (№ 97) ОСОБА_3 не вбачається можливим.

Місцем розташування Західна виправна колонія (№ 97) є м. Макіївка Донецької області.
Згідно із витягом з єдиного державного реєстру судових рішень був постановлений вирок, за яким ОСОБА_3 було призначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Згідно із отриманими судом відомостями з Адміністрації ДКВС України № 1/4-482/нш від 17 січня 2020 року, Державна пенітенціарна служба України, правонаступником якої визначено наразі Міністерство юстиції України, не мала централізованої бази обліку ув`язнених та засуджених, що стало причиною повної втрати даних про осіб, які утримувались в слідчих ізоляторах та установах виконання покарань на вказаних територіях. Адміністрація Державної кримінально-виконавчої служби України, яка є міжрегіональним територіальний органом Міністерства юстиції України та реалізує його повноваження у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, також не має централізованої бази обліку ув`язнених та засуджених. Механізм практичної реалізації норм законодавства України, що регулюють правові відносини у сфері виконання кримінальних покарань, на зазначеній території України на сьогодні відсутній.
Надати будь-яку достовірну інформацію відносно відбування покарання засудженим ОСОБА_3 на територіях не підконтрольних українській владі та звільнення з установи виконання покарань на зазначених територіях, зокрема м. Макіївка, де розташована Західна виправна колонія (№ 97), не вбачається можливим.
Згідно із отриманими судом відомостями з ДУ «Рівненського слідчого ізолятору» № 05-776 від 04 лютого 2020 року, ОСОБА_3 , 1974 року народження, 27 квітня 2013 року вибув до Донецького слідчого ізолятора для подальшого розміщення для відбування покарання у Донецькій області.
Згідно із довідкою Західної виправної колонії (№ 97)м. Макіївки Донецької області про звільнення, Серія: № 61835, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2012 року за ч.1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Горлівки ДНР від 22 березня 2016 року відмовлено у приведенні вироку від 28 грудня 2012 року у відповідність із КК невизнаної ДНР. Відбував покарання в установах Державної служби виконання покарань з 11 травня 2011 року по 11 листопада 2019 року, та був звільнений 11 листопада 2019 року з Західної виправної колонії (№ 97)м. Макіївки Донецької області.

Згідно із отриманими судом відомостями з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 2/4-1107/Сп-20 від 18 лютого 2020 року повідомлено, що станом на 17 лютого 2020 року в Південно-Східному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції і підпорядкованих установах виконання покарань запитана інформація, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня.

Відповідно до довідки про притягнення до кримінальної відповідальності № 146-16062020/14044, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий: за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2012 року яким ОСОБА_3 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, із застосуванням положень ст. ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, вирок набрав законної сили 14 січня 2013 року, термін покарання обчислюється з 11 травня 2011 року;

04 червня 2013 року ОСОБА_3 прибув до Калінінської ВК Донецької області №27 з Ровенського СІ (№ 24);

04 березня 2014 року ОСОБА_3 прибув до Калінінської ВК Донецької області (№27) з міжобласної лікарні при Донецькій ВК (№124);

07 листопада 2014 року ОСОБА_3 прибув до Жданівської ВК Донецької області (№ 3) з Калінінської ВК (№ 27); даних про звільнення не має.

Відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон), цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ № 1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Макіївка Донецької області.

Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку зокрема належить і м. Макіївка Донецької області.

Отже з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, відсутність у засудженого ОСОБА_3 документів про звільнення у зв`язку із повним відбуттям покарання, які б були видані відповідними органами України, викликає сумніви щодо виконання вироку суду у повному обсязі, а саме період часу з 11 травня 2011 року по 11 листопада 2019 року.

Таким чином, аналіз отриманих судом відомостей свідчить проте, що після направлення 04 червня 2013 року до Калінінської ВК (№ 27)Донецької області з Ровенського СІ (№24); 04 березня 2014 року ОСОБА_3 прибув до Калінінської ВК Донецької області (№27) з міжобласної лікарні при Донецькій ВК (№124); 07 листопада 2014 року ОСОБА_3 прибув до Жданівської ВК Донецької області (№ 3) з Калінінської ВК (№ 27), не був звільнений з підстав, передбачених нормами чинного законодавства не був звільнений з підстав, передбачених нормами чинного законодавства, отже у сукупності з іншими доказами по справі можливо прийти до висновку, що ОСОБА_3 відбув покарання у повному обсязі та був звільнений 11 листопада 2019 року у зв`язку із повним відбуттям покарання.

Приймаючи до уваги копію довідки про звільнення, суд виходить з того, що, у тому становищі, у якому опинився заявник він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо свого звільнення, а тому звертаючись до суду, надав всі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.

Відповідно до Інструкції про взаємодію працівників прокуратури Донецької області, ГУМВС України в Донецькій області, УСБ України в Донецькій області УДПтС України в Донецькій області, ГУ ДМС України в Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_3 при організації реєстрації, обліку та документування осіб, звільнених з установ виконання покарань, розташованих на територіях Донецької та Луганської областей, які тимчасово непідконтрольні українській владі, затвердженої спільним наказом № 53окв/1539/310/185/20/62 від 14.07.2015 року, Головне управління МВС України в Донецькій області у взаємодії з Управлінням Служби Безпеки України в Донецькій області та ІНФОРМАЦІЯ_4 роз`яснюють норми діючого законодавства щодо порушення процедури звільнення від відбування покарання та пропонують особі звернутися до суду із заявою (форма Додаток1) відповідно ст. 539 КПК України. Зазначений Додаток 1 до Інструкції містить зразок заяви засудженого, в якій засуджений просить суд винести судове рішення про визнання законності підстав, які передбачені ст. 537 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, у рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених статтями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала. 21 травня 2015 року постановою Верховної Ради України № 462-VIII схвалена Заява Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» щодо відступу від окремих зобов`язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Крім того, суд також зазначає, що у своїх Рішеннях, ЕСПЛ неодноразово зазначав, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку суду.

Виконання судових рішень це самостійна і завершальна стадія кримінального процесу, в якій реалізуються владні приписи суду, які викладені зокрема вироку, що набрав законної сили. ЇЇ зміст складає процесуальна діяльність суду за зверненням вироку до виконання і вирішення питань, що виникають у ході його реального втілення в життя. Вирішення питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку не повинно істотно впливати на вирок.

У судовому засіданні достовірно встановлено і підтверджується даними відповідей компетентних державних органів, що ОСОБА_3 дійсно був засуджений вироком суду від 28 грудня 2012 року. Після набрання вироком законної сили 14 січня 2013 року, 04 червня 2013 року вибув до Калінінської ВК (№ 27) м. Горлівки Донецької області для подальшого відбування покарання, після чого вибув до Західної виправної колонії у м. Макіївка. Відомостей щодо наявності будь-яких судових рішень про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання чи його відбування (застосування амністії, звільнення умовно-достроково, тощо) судом не встановлено. Суд також зазначає, що довідка Західної виправної колонії (№ 97)м. Макіївки Донецької областіпро звільнення ОСОБА_3 повністю узгоджується із доказами отриманими судом з компетентних органів виконання покарань, не містить внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності з іншими доказами дає можливість суду дійти висновку, що засуджений ОСОБА_3 відбув покарання призначене йому за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2012 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що ОСОБА_3 відбув покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2012 року у повному обсязі, що дозволяє суду усунути сумніви щодо виконання цього вироку суду.

За таких обставин, приймаючи до уваги зібрані докази по справі, виникає необхідність усунути сумніви щодо законності підстав звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання призначеного йому за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2012 року у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про усунення протиріч та всякого роду сумнівів при виконанні вироку суду задовольнити.
Усунути сумніви, які виникли при виконанні вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2012 року, за яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, та визнати що ОСОБА_3 відбув покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2012 року - повністю.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання, крім випадків встановлених КПК України.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя: ОСОБА_1