Справа № 308/8444/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
представника Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, подання начальника Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 , про приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2020 року, постановленого щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, -
В С Т А Н О В И В :
Начальник Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Закарпатській області ОСОБА_6 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із поданням в якому просив вирішити питання про приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2020 року у відповідність до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання, стосовно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 30.01.2020 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 310, ч.1 ст. 309, ст. 70 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік.
Подання мотивовано тим, що ОСОБА_4 з 20.03.2020 року перебуває па обліку в Ужгородському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Закарпатській області.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. ( далі - Закон).
Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, якими встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років та до ч.2 ст. 309 КК України якими встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Ч. 1 п. 13 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України ( усунення караності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону.
У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу).
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини 1 статті 537 цього Кодексу

Ураховуючи вищевикладене та на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 Кримінального кодексу України, ч. 1 п. 13 ст. 537, ч. 2 п. 2 ст. 539 Кримінально-процесуального кодексу України фахівцем було прийнято рішення про направлення матеріалів стосовно засудженого громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вирішення питання про приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2020 року у відповідність до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-УІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання.
Провідний інспектор в судовому засіданні подання підтримав та просив суд його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор просив задоволити винесене інспектором подання.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні протри задоволення клопотання не заперечив, внесене інспектором подання просить задоволити.
Заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2020 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 та ч.2 ст. 309 КК України і призначено йому покарання:
за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначино ОСОБА_4 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки .
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_4 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи..
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1ст. 537 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, якими встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Аналізуючи норм кримінального закону ст.ст. 51, 53, 56, 57, 60, 61, 63 КК України суд приходить до висновку, що покарання у виді позбавлення волі є більш суворим ніж види основного покарання, передбачені новим Законом про кримінальну відповідальність (№ 2617-VIII від 22.11.2018 року) за ч.1 ст. 309 КК України.
Таким чином, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII має зворотну дію у часі.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2020 року, та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України № 2617-VIII, призначена вироком суду міра покарання перевищує санкцію ч. 1 ст. 309 КК України, викладену в новій редакції.
Отже, починаючи з 01 липня 2020 року санкція ч. 1 ст. 309 КК України не передбачає такого виду покарання, як позбавлення волі, яке було призначене ОСОБА_4 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2020 року.
Частиною 3 ст. 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Стаття 72 КК України, визначає правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення. Так, п.1 ч.1 вказаної норми, передбачає, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт;
Відповідно до ч.6 ст. 72 КК України, встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Вирішуючи питання про застосування в даному випадку, відносно засудженого, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року суд, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України, дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.
Таким чином, відносно засудженого ОСОБА_4 підлягають застосуванню положення ст. 5 КК України про зворотну дію в часі закону, який пом`якшує кримінальну відповідальність, а тому, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 74 КК України, призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі підлягає пом`якшенню до покарання у виді обмеження волі, у співвідношенні - один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, як це передбачено ч. 1 ст. 72 КК України.
Суд вважає, що продовження існування невідбутого покарання у разі прийняття нового закону, яким це покарання усувається або пом`якшується, є порушенням конституційних прав особи, визначених у ст.ст. 58 Конституції України, тобто закон, який перестав існувати в часі не може застосуватися до особи.
Суд не надано відомостей, що засуджений ОСОБА_4 належить до кола осіб, визначених ч. 3 ст. 61 КК України, до яких не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.
При визначені терміну покарання нового виду суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, але призначення покарання більшого ніж 4 роки обмеження волі погіршить становище особи, що порушуватиме принцип дії кримінального закону у часі, закріпленому у ст. 4 та ст. 5 КК України.
Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням, призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.
Таким чином, оскільки кваліфікація діяння засудженого ОСОБА_4 та призначене вироком суду покарання за ч. 1 ст. 309 КК України не відповідають чинному законодавству, суд вважає за необхідне подання начальника Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області задоволити частково та пом`якшити призначене покарання засудженому на більш м`яке покарання, встановленого санкцією нового закону з позбавлення волі на обмеження волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72,74 КК України, ст.ст. 369, 370-372, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Подання - задоволити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2020 року, постановлений щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 та вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим до покарання:
- за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки,
- за ч.1 ст.309 КК України - у виді обмеження волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
В іншій частині вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2020 року залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.
Дата оголошення повного тексту ухвали 22.12.2020 року о 09 : 45 год.
Cуддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1