Справа № 282/1204/20
Провадження № 1-кс/282/274/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року

смт. Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Любарського відділення Бердичівського відділу поліції ГУНП у Житомирській області майора поліції ОСОБА_5 від 30.09.2020 про закриття кримінального провадження №0000097 від 17.04.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою на постанову начальника сектору дізнання Любарського відділення Бердичівського відділу поліції ГУНП у Житомирській області майора поліції ОСОБА_5 від 30.09.2020 про закриття кримінального провадження №0000097 від 17.04.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Скарга мотивована тим, що вказана постанова є незаконною, оскільки винесена з грубим порушенням норм кримінально-процесуального права, про що свідчить невідповідність покладених в основу постанови висновків фактичним обставинам справи, неповнота перевірки. Скаржник вказує, що в мотивувальній частині постанови немає жодного слова про правову оцінку вчинених ОСОБА_6 протиправних дій, що виразились у самоправному продажу належного ОСОБА_3 автомобіля і привласненню виручених за нього коштів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та та його представник ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив.
Згідно змісту ст. 306 КПК України, якою регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, а саме ч. 3 цієї статті - розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.
Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що начальником СД Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000097 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

30.09.2020 начальником СД Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Згідно узагальнень Вищого спеціалізованого суду України "Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування", під час розгляду скарг на постанови про закриття кримінального провадження слідчі судді враховують положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість постанови слідчого про закриття кримінального провадження, виходячи з наступного.

Так, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, відповідно до статей 2, 284 КПК України.

Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000097 від 17.04.2020 встановив наступне.

17.04.2020 ОСОБА_3 звернулась до Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Зазначену заяву було зареєстровано в 17.04.2020 за №934.

17.04.2020 зазначені відомості були внесені до ЄРДР за №0000097 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР №0000097 вбачається, що гр. ОСОБА_3 звернулась до Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП В Житомирській області з заявою, згідно якої вказано, що в жовтні 2009 року ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_3 , під приводом купівлі автомобіля марки ВАЗ 2103, заволодів грошовими коштами з продажу даного автомобіля. Зазначена заява була зареєстрована в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Постановою начальника СД Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 30.09.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000097 від 17.04.2020 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Частиною 1 ст. 190 КК України передбачена відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі №725/6078/14-к вказав, що як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати. Отже, обвинувачення особи у вчиненні шахрайства під час укладення договорів цивільно-правового характеру може мати місце при встановленні умислу особи на заволодіння майном у момент його отримання, а в іншому випадку мова йтиме про відсутність складу цього злочину та наявність цивільно-правових відносин між особами.

Так, в ході досудового слідства встановлено, про що вказано в оскаржуваній постанові, що в діях ОСОБА_6 не було умислу шляхом обману чи зловживання довірою заволодіти транспортним засобом ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_6 мав намір частинами віддавати кошти за придбаний автомобіль.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що у 2009 році ОСОБА_6 передав йому частину коштів у сумі 5000 грн., а також вказав, що у подальшому ОСОБА_6 передавав йому ще 200 доларів США за придбання автомобіля. Крім того ОСОБА_3 вказав, що у них з ОСОБА_6 була домовленість саме про купівлю його автомобіля, за який ОСОБА_6 мав частинами сплачувати кошти за його придбання.

Наведені покази також підтверджуються матеріалами кримінального провадження № 0000097 від 17.04.2020. Так, матеріали кримінального провадження містять протоколи допиту потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6 , а також протокол одночасного допиту потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6 від 11.08.2020, в яких, як ОСОБА_3 так і ОСОБА_6 вказують про те, що досягли згоди щодо покупки ОСОБА_6 належного ОСОБА_3 автомобіля. Також згідно вказаних протоколів вбачається, що ОСОБА_6 частково сплатив ОСОБА_3 кошти за придбання автомобіля в сумі 5000 грн., та в подальшому пропонував ОСОБА_3 розрахуватись за придбання його автомобіля.

Отже, слідчий суддя зазначає, що з досліджених матеріалів скарги, а також з матеріалів кримінального провадження №0000097 вбачаються цивільно-правові відносини, які підлягають розгляду у встановленому цивільно-процесуальному порядку.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000097 від 17.04.2020 є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 303-304, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1