УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000364, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 КК України,
в с т а н о в и в:
02.06.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , в якому ставилось питання про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 28 травня 2020 року під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на: мобільний телефон марки «Apple» чорного кольору IMEI : НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що СУ ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000364, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 КК України

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи корисливу мету направлену на отримання грошових коштів внаслідок вчинення кримінального правопорушення, вирішила зайнятись незаконним переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання засобів для цього.

Для досягнення кінцевої мети даної злочинної діяльності особистого збагачення, розуміючи, що самостійно, без залучення інших осіб, не зможе досягти бажаного злочинного результату, ОСОБА_6 розробила відповідний злочинний план, який передбачав домовленість з іншими особами на вчинення спільних протиправних дій, розподіл обов`язків між учасниками групи.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза пунктом пропуску державного кордону України з корисливих мотивів у 2020 році (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), ОСОБА_6 вирішила вступити у злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має зв`язки серед осіб, що проживають поряд з лінією державного кордону України, та які можуть безпосередньо здійснювати функції провідників. Так, з метою реалізації запланованого ОСОБА_6 злочинного умислу, ОСОБА_7 запропонував вступити у злочинну змову раніше знайомому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який являється місцевим мешканцем АДРЕСА_1 , яке межує з лінією державного кордону України та якому відомий маршрут поза пунктом пропуску державного кордону України до Румунської Республіки.

Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , будучи об`єднаними корисливим мотивом направленим на отримання грошової винагороди внаслідок вчинення ним переміщення осіб через державний кордон України, поза пунктом пропуску державного кордону України, при цьому будучи обізнаними про порядок перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, у порушення вимог ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», а також що за порушення вказаних законів наступає кримінальна відповідальність, дійшли спільної згоди на вчинення таких дій, чим вступили у попередню змову.

ОСОБА_6 призначала у місті Києві зустрічі з особами, які бажали за грошову винагороду потрапити до країн Європейського Союзу поза митним контролем державного кордон України, та після досягнення між ними згоди, ставила до відома ОСОБА_7 , а той у свою чергу ОСОБА_5 про забезпечення ними перетину державного кордону.

Так, 25.05.2020 р. приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на пропозицію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зустрілись за адресою: АДРЕСА_2 , де під час особистої зустрічі повідомили про сприятливі умови і час для незаконного перетину державного кордону України.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , керуючись об`єднаним умислом, повідомили ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , що можуть забезпечити переправлення їх через державний кордон поза пунктом пропуску державного кордону України, шляхом надання їм провідника

ОСОБА_5 який в свою чергу, сприятиме їм шляхом надання засобів, надаватиме поради та вказівки за допомогою яких останні безперешкодно будуть доставлені до міста Сучава, Республіки Румунії, та вартість такої послуги буде коштувати в сумі 5 000 доларів США з кожної особи.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , погодившись на умови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , були ними проінструктовані, про необхідність ОСОБА_8 та ОСОБА_10 28.05.2020 року прибути до м. Рахів Закарпатської області, де їх зустріне провідник ОСОБА_5 якому необхідно буде віддати грошову винагороду в сумі 6000 доларів США, коли вони спільно прибудуть до меж державного кордону України, а ОСОБА_6 отримає частину грошової винагороди у розмірі 4000 доларів США

Так, ОСОБА_5 на виконання спільного злочинного умислу, з відома та згоди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 28.05.2020 р. зустрівшись приблизно о 06.00 год. за раніше обумовленою адресою а саме: неподалік м. Рахів Закарпатської області на автодорозі поряд з стовпом електропостачання «СКТЛ 254 л.3 5/17». з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , продовжуючи реалізувати злочинний умисел, пересвічившись про наявність у останніх обумовленої раніше грошової винагороди, перемістив ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , до автомобілю марки Nissan Patrol з реєстраційним номером НОМЕР_3 який стояв в напрямку кордону, де знаходилися ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак після реалізації злочинного плану були затримані працівниками поліції, чим припинили злочинну діяльність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Крім цього, 28.05.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 25.05.2020 до 28.05.2020 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці маючи умисел на незаконне переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , поза пунктом пропуску державного кордону України, розуміючи, що самостійно, без залучення інших осіб, не зможе досягти бажаного злочинного результату, розробив відповідний злочинний план, який передбачав домовленість з ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якими надаючи поради, вказівки та наданням засобів досягне бажаного результату.

Так, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 отримавши пропозицію від ОСОБА_5 щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , поза пунктом пропуску державного кордону України, при цьому будучи обізнаними про порядок перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, у порушення вимог ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», а також що за порушення вказаних законів наступає кримінальна відповідальність, дійшли спільної згоди на вчинення таких дій, чим вступили у попередню змову.

Так, ОСОБА_5 на виконання спільного з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 злочинного умислу, 28.05.2020 р. зустрівшись приблизно о 06.00 год. за раніше обумовленою адресою а саме: неподалік м. Рахів Закарпатської області на автодорозі поряд з стовпом електропостачання «СКТЛ 254 л.3 5/17». з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , продовжуючи реалізувати злочинний умисел, перемістили ОСОБА_8 та ОСОБА_11 до автомобілю марки Nissan Patrol з реєстраційним номером НОМЕР_3 який стояв в напрямку кордону, повідомивши останнім про те, що останні будуть рухаться до міста Сучава, Республіки Румунії, були затримані працівниками поліції, чим припинили злочинну діяльність ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5

28.05.2020, в порядку передбаченому ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 208 КПК України із дотриманням правил передбачених ч. 7 ст. 233, ст.ст. 236, 241 КПК України у присутності понятих був проведений особистий обшук ОСОБА_5 під час якого вилучено: мобільний телефон марки «Apple» чорного кольору IMEI : НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 .

29.05.2020 старшим слідчим СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 виявлені під час особистого обшуку предмети, в порядку ст.ст. 40, 94, 98-100, 110 КПК України визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що вищезазначений мобільний телефон разом з сім карткою є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та може бути використаний для доказу факту чи обставин кримінального правопорушення.
У судове засіданняслідчий ОСОБА_3 не з`явився, слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні ОСОБА_15 надіслав до суду клопотання в якому просив здійснювати розгляд справи без його участі та вказував, що ним було повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 .

Володілець тимчасово вилученого майна, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, до суду не з`явився, що однак не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом та наявність достатніх доказів того, що майно, зазначене у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є майном, щодо якого є наявність розумних підозр, що воно могло бути знаряддям кримінального правопорушення, могло зберегти на собі його сліди, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 28 травня 2020 року під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Apple» чорного кольору IMEI : НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000364, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 28 травня 2020 року під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 а саме на: мобільний телефон марки «Apple» чорного кольору IMEI : НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1