Єдиний унікальний номер 243/7707/18
Провадження номер 1-кп/243/133/2021
УХВАЛА
Іменем України

10 лютого 2021 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,
законних представників потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,
захисника ОСОБА_25 ,
обвинуваченого ОСОБА_26 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001585 від 08.06.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч.1 ст.156, ч.2 ст.156, ч.3 ст.301, ч.4 ст.301, ч.5 ст.301, ч.3 ст.302, ч.1 ст.304 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_26 , маючи умисел, направлений на порушення статевої недоторканості, а як наслідок нормального фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітніх осіб, які не досягли шістнадцятирічного віку, порушуючи вимоги Закону України Про охорону дитинства, Конвенції Ради Європи Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, ратифікованої 20.06.2012 року, систематично, протягом тривалого часу вчиняв відносно них розпусні дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, а також здатні викликати фізичне та моральне розбещення потерпілих за наступними обставинами.
Так, в невстановлений день та час в період з серпня по вересень 2004 року ОСОБА_26 , маючи злочинний умисел, направлений на порушення статевої недоторканості, а як наслідок нормального фізичного, психічного та соціального розвитку ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг шістнадцятирічного віку, вчинення відносно нього розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, а також здатних викликати фізичне та моральне розбещення неповнолітнього, на належному йому автомобілі марки ВАЗ 21111 чорного кольору, під приводом поїхати покупатися привіз вищевказану особу разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_27 на прізвисько ОСОБА_28 на ставок, розташований в районі с.Сидорово Слов`янського району Донецької області.
Знаходячись біля вказаної водойми, ОСОБА_26 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розбещення ОСОБА_20 , який не досяг шістнадцятирічного віку, будучи достовірно обізнаним про вік останнього, з метою задоволення власної статевої пристрасті, користуючись не сформованістю статевої ідентифікації та смислового досвіду, відсутністю специфічного досвіду та сформованої ієрархії мотивів, самосвідомості, моральної свідомості, рефлексії власних моральних почуттів внаслідок неповнолітнього віку вказаної особи, запропонував йому, а також ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та невстановленій особі на ім`я ОСОБА_27 на прізвисько ОСОБА_28 , купатись в оголеному вигляді, на що ОСОБА_20 , не усвідомлюючи характер і значення дій сексуального спрямування, здійснених стосовно нього з боку ОСОБА_26 , погодився, зняв нижню білизну та оголив статеві органи. Спостерігаючи за тим, як вищевказані особи почали купатися, ОСОБА_26 дістав заздалегідь принесений із собою фотоапарат та почав фотографувати ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , невстановлену особу на ім`я ОСОБА_27 , а також ОСОБА_20 в оголеному вигляді, тим самим вчинив інтелектуальне розбещення вказаної неповнолітньої особи.
Після чого ОСОБА_26 на належному йому автомобілі марки ВАЗ 21111 чорного кольору привіз ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , невстановлену особу на ім`я ОСОБА_27 , а також неповнолітнього ОСОБА_20 до місця свого проживання, у будинок АДРЕСА_2 , де запропонував вказаним особам вжити разом з ним спиртні напої, на що останні погодились. Довівши таким чином неповнолітнього ОСОБА_20 до стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_26 примусив його роздягнутися, зняти нижню білизну та, користуючись безпорадним станом, у якому знаходився ОСОБА_20 , продовжив фотографувати останнього на фотоапарат в оголеному вигляді, тим самим вчинив інтелектуальне розбещення вказаної неповнолітньої особи.
Крім того, в невстановлений день та час влітку 2008 року ОСОБА_26 , маючи злочинний умисел, направлений на порушення статевої недоторканості, а як наслідок нормального фізичного, психічного та соціального розвитку ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не досяг шістнадцятирічного віку, вчинення відносно нього розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, а також здатних викликати фізичне та моральне розбещення неповнолітнього, на належному йому автомобілі під приводом поїхати покупатися привіз вищевказану особу на ставок, розташований в районі с.Сидорово Слов`янського району Донецької області.
Знаходячись біля вказаної водойми, ОСОБА_26 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розбещення ОСОБА_29 , який не досяг шістнадцятирічного віку, достовірно знаючи про його вік, з метою задоволення власної статевої пристрасті, користуючись не сформованістю статевої ідентифікації та смислового досвіду, відсутністю специфічного досвіду та сформованої ієрархії мотивів, самосвідомості, моральної свідомості, рефлексії власних моральних почуттів внаслідок неповнолітнього віку вказаної особи, запропонував йому сфотографуватись в оголеному вигляді, на що останній, не усвідомлюючи характер і значення дій сексуального спрямування, здійснених стосовно нього з боку ОСОБА_26 , погодився, зняв нижню білизну та оголив статеві органи. Під час цього ОСОБА_26 дістав заздалегідь принесений із собою фотоапарат та почав фотографувати ОСОБА_29 в оголеному вигляді, тим самим вчинив інтелектуальне розбещення вказаної неповнолітньої особи.
Крім того, в невстановлені дні та години в період, починаючи з літа 2008 року по 15 жовтня 2008 року, ОСОБА_26 , маючи злочинний умисел, направлений на порушення статевої недоторканості, а як наслідок нормального фізичного, психічного та соціального розвитку ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не досяг шістнадцятирічного віку, вчинення відносно нього розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, а також здатних викликати фізичне та моральне розбещення неповнолітнього, знаходячись за місцем свого проживання, у будинку АДРЕСА_2 , під приводом пограти у комп`ютерні ігри періодично запрошував до себе в гості неповнолітнього ОСОБА_29 . Після чого, знаходячись у будинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_26 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення статевої недоторканості, а як наслідок нормального фізичного, психічного та соціального розвитку потерпілого, достовірно знаючи, що останній є особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, користуючись уразливим станом ОСОБА_29 , неодноразово вчиняв відносно нього розпусні дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, а також здатні викликати фізичне та моральне розбещення неповнолітнього, які виразились у здійсненні ОСОБА_26 потерпілому та в присутності останнього акту онанізму, непристойним доторканням до статевих органів, які викликають статеве збудження.
Обвинуваченим ОСОБА_26 під час судового розгляду кримінального провадження було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності та надано згоду на закриття провадження з цієї підстави.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого, зазначаючи про його безпідставність.
Інші учасники заперечень щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з зазначеної підстави не висловили.
Розмірковуючи над звільненням ОСОБА_26 від кримінальної відповідальності з зазначеної підстави, судова колегія зазначає наступне.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_26 кваліфіковано за ч.1 ст.156 КК України як вчинення розпусних дій щодо осіб, які не досягли шістнадцятирічного віку. Зазначаючи про кваліфікацію вчинених ОСОБА_26 протиправних дій судова колегія перш за все вважає необхідним наголосити на часовому проміжку цих діянь, та зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Слід зазначити, що редакція вищевказаної статті кримінального закону зазнала змін з 15.10.2008 в частині, зокрема, посилення покарання за вчинені злочини, тому дії ОСОБА_26 слід кваліфікувати за ч.1 ст.156 КК України (в редакції № 2341-ІІІ від 05.04.2001). Санкцією цієї статті в зазначеній редакції передбачене покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років, тобто з урахуванням положень ст.12 КК України ці злочини віднесені до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Додатково слід зазначити, що попри співпадання часу вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.156 та ч.2 ст.153 КК України, відносно ОСОБА_20 (серпень-вересень 2004), ОСОБА_29 (влітку 2008), їх додаткова кваліфікація за ч.1 ст.156 КК України є необхідною, оскільки в зазначеному випадку має місце сукупність злочинів, тобто епізоди протиправної діяльності є різними, відповідно різняться й ознаки об`єктивих та суб`єктивних сторін цих складів злочинів.

Перш за все суд зважає, що положення ст.49 КК України є законом про кримінальну відповідальність, а не кримінально-процесуальним законом, тому його положення мають застосовуватися з урахуванням дії на момент вчинення протиправних дій. Так, положенням ст.49 КК України (у первісній редакції, чинній протягом періоду вчинення ОСОБА_26 злочинів) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Однак, ч.3 визначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин, обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину, а строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Аналогічні за змістом положення викладені і в ст.49 КК України в чинній редакції.

В матеріалах кримінального провадження містяться відомості про оголошення ОСОБА_26 в розшук у 2017. Розмірковуючи над зупиненням перебігу давності в зазначеному випадку, судова колегія зазначає, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження № 5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (провадження № 51-9040км18) на підставі аналізу положень ч. 1 ст. 281 КПК колегія суддів дійшла висновку, що підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_26 був затриманий 01.03.2018 під час обшуку, санкціонованого слідчим суддею з метою встановлення розшукуваної особи ( ОСОБА_26 ), під час проведення обшуку знаходився за місцем своєї реєстрації. Обвинувачений в судовому засіданні зазначав, що від органів досудового розслідування не переховувався, весь час мешкав за місцем реєстрації. Зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_26 у вчиненні злочинів вбачається, що він особисто отримав повідомлення про підозру після затримання 01.03.2018, а до оголошення його в розшук повідомлення про підозру від 20.09.2017 було 22.09.2017 вручене ОСОБА_30 (а.к.п.84-85 т.15), який був зареєстрований з ним за однією адресою. Наведені обставини у їх сукупності не свідчать про ухилення ОСОБА_26 від слідства, тому не надають підстав для зупинення строків давності.

Під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_26 були вчинені злочини влітку 2001, в травні 2003, у серпні-вересні 2004, 11 та 12 грудня 2004, у 2005, 04.07.2006, влітку 2007, у 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, останній з яких 11.03.2017 (ч.5 ст.301 КК України).

Таким чином, саме з 11.03.2017 обчислюються строки давності притягнення ОСОБА_26 до кримінальної відповідальності. З урахуванням положень ст.49 КК України, на момент ухвалення вироку минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, кваліфікованих за ч.1 ст.156 КК України (в редакції № 2341-ІІІ від 05.04.2001), оскільки ці злочини є злочинами невеликої тяжкості, тому строк притягнення до кримінальної відповідальності за їх вчинення минув 11.03.2020.

Слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди такої особи на звільнення на підставі спливу строків давності.

Підсумовуючи вищенаведене судова колегія зазначає, що ОСОБА_26 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, кваліфікованих за ч.1 ст.156 КК України (в редакції № 2341-ІІІ від 05.04.2001), у зв`язку зі спливом строку давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 340, 341, 372 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

На підставі ст.49 КК України звільнити ОСОБА_26 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України (в редакції № 2341-ІІІ від 05.04.2001), - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3