Справа № 730/217/19
№ провадження 1-кп/738/4/2020
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2018 року за №0000253, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борзна Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм-охоронцем в ТОВ «Охоронна компанія «Преміум охорона», раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3 ,
учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Обвинувачений ОСОБА_2 12 травня 2018 року близько 02 години, керуючи автомобілем марки « BMW- 320 d», VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевозив в автомобілі пасажира ОСОБА_6 та рухаючись по вулиці Київській в напрямку центру міста Борзна Чернігівської області, в порушення вимог пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.5, 1.9, 11.1, 2.3 (підпункти «б», «в») Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу за напрямком свого руху і, порушуючи вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху з врахуванням дорожньої обстановки та при винекненні небезпеки, в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, не прийняв мір до зниження швидкості, аж до повної зупинки автомобіля, та здійснив зіткнення з парканом господарства № 14 по вулиці Київській в місті Борзна Чернігівської області. Після чого в порушення вимог пункту 2.10 (підпункти «а» та «д») Правил дорожнього руху України залишив місце ДТП та не повідомив про його вчинення органи Національної поліції.

В результаті ДТП пасажир автомобіля марки «BMW-320d» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з обшироною забійно-рваною раною в лівій лобно-тімяно-скроневій області та забійною раною лівої вилицевої дуги, переломом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, отолікворея справа, епідуральна гематома в правій скронево-тімяній області з компресійно-дислокаційним синдромом. Посттравматичний парез лицевого нерву справа. За ступенем тяжкості вищевказані тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент спричинення, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В діях обвинуваченого ОСОБА_2 вбачається порушення вимог пунктів 1.1, 1.2, 1.3., 1.5, 1.9, 2.3 (підпунктів «б» та «в»), пункту 2.10 (підпунктів «а» та «д»), пунктів 11.1, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 2 статті 286 КК України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, та правову кваліфікацію дій не оспорював та показав, що вночі 12 травня 2018 року приблизно о 2-й годині він разом з пасажирами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їхали з кафе «Талісман» на автомобілі марки «BMW- 320 d», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився він, потерпілий ОСОБА_10 сидів за ним на задньому пасажирському сидінні, ОСОБА_8 поруч з ОСОБА_7 , а ОСОБА_11 поруч з ним на передньому пасажирському сидінні. На ділянці дороги, де сталася ДТП, проводилася заміна бетонних стовпів, і на проїзній частині дороги залишились їх уламки. Під час руху автомобіль лівим колесом наїхав на один з таких уламків, автомобіль відкинуло в ліву сторону та розвернуло, задні двері відчинилися і потерпілий ОСОБА_12 випав з автомобіля і більш за все вдарився головою об стовп. Він та інші пасажири значних тілесних ушкоджень не отримани, були лише подряпини на їх обличчях. Швидкість руху автомобіля була приблизно 80 км/год. З подвір'я, паркан якого було пошкоджено, вийшов чоловік, він попросив його викликати швидку медичну допомогу, бо не міг знайти свій телефон, про ДТП органи Національної поліції не повідомляв. Потерпілого та дівчат медичні працівники забрали в лікарню, а пізніше на місце ДТП приїхала його сестра й також відвезла його в лікарню, де він дізнавався про стан потерпілого, порекомендував направити потерпілого на лікування до лікарні в м. Чернігігів. Потім із сестрою повернулися на місце ДТП, там вже не було його автомобіля, куди він подівся дізнався пізніше, працівників поліції чекав майже до ранку, але не дочекавшись поїхав додому. Завдану шкоду потерпілому шкоду відшкодував, оплатив вартість лікування, перебування його в лікарні в окремій палаті. Цивільний позов прокурора визнав повністю. Просив призначити покарання у виді штрафу.

Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшуть покарання обвинуваченого, є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.
Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Обвинувачений ОСОБА_2 раніше не судимий, вчинив необережний тяжкий злочин, який виразився у порушенні обвинуваченим правил дорожнього руху, що стало наслідком дорожньо-транспортної події та спричинило настання тяжких наслідків у вигляді спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, на обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює водієм-охоронцем, відомості щодо стану здоров`я сторонами не надані.
Згідно з досудовою доповіддю від 27 травня 2019 року, підготовленою Борзнянським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, про обвинуваченого ОСОБА_2 надано висновок про середній ризик вчинення ним повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, зазначено, що виправлення ОСОБА_2 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, покладення судом на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та застосування щодо нього пробаційних програм.
Враховуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, наслідки, які настали від злочину, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, в тому числі думку потерпілого та його представника, які відповідно до п.5 ч.3 ст.56 КПК України мають право висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, та які в поданих до суду заявах просили не призначати ОСОБА_2 покарання, пов`язане з позбавленням волі, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ту обставину, що обвинувачений добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду, останній не має до нього будь-яких претензій, а також використовуючи дискреційні повноваження та виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням висновків, викладених у досудовій доповіді стосовно обвинуваченого, а також з урахуванням другорядної ролі кари, як мети покарання, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією частини 2 статті 286 КК України, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, із звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України, та покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статтей 75, 76 КК України є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Суд дійшов висновку, що підстави для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_2 відповідно до положень статті 69 КК України, на чому наполягав захисник обвинуваченого та просив сам обвинувачений у судових дебатах, відсутні, а зазначені захисником ОСОБА_5 обставини, а саме те, що ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки потерпілому, останній не має до нього претензій, обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується, з моменту вчинення ДТП минув значний проміжок часу, є, на думку суду, такими, що самі по собі не зменшують суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, проте саме з врахуванням особи винного, в тому числі і обставин, зазначених захисником, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без відбування покарання у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Щодо активного сприяння розкриттю злочину, про що також зазначив захисник у своїй промові, то суд вважає необхідним вказати на те, що сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб, таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним, в діях ОСОБА_2 такі ознаки відсутні, навпаки, обвинувачений залишив місце ДТП та не повідомив про його вчинення органи Національної поліції.
Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами, суд виходив з того, що обвинувачений вчинив необережний тяжкий злочин, щиро розкаявся, працює водієм-охоронцем, його робота, пов`язана з керуванням транспортними засобами і є дня нього єдиним джерелом засобів до існування.
Мотиви ухвалення рішення щодо цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У даному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов прокурором в інтересах держави в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, у розмірі 18022,83 гривні (том 1, а.с. 9).
Відповідно до Статуту Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, затвердженого наказом начальника управління комунального майна Чернігівської обласної ради від 07 липня 2020 року № 104, Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівська обласна лікарня» реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня».
Під час судового розгляду ОСОБА_2 визнав позовні вимоги повністю.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно з довідкою №05-02/336 від 06 липня 2018 року, наданою КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», ОСОБА_6 , перебував на стаціонарному лікуванні з 12 травня по 04 червня 2018 року (23 ліжко-дні), загальна вартість перебування потерпілого в медичному закладі за вказаний період складає 18022,83 грн (том 1, а.с. 237-238).

Цивільний позов, заявлений прокурором про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, є обґрунтованими, документально підтвердженим, а тому, з урахуванням приписів ст. 1206 ЦК України, підлягає задоволенню.
Мотиви ухвалення рішень щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів і документів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень статті 100 КПК України.
Речові докази: автомобіль марки «BMW-320d», VIN код НОМЕР_1 , який знаходиться на тимчасовому зберіганні на території Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області (т.1 а.с.168) - повернути законному володільцю (власнику) ОСОБА_13 ;

дверну ручку від автомобіля та ковпак від амортизатора, які передані на зберігання до кімнати речових доказів Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області - повернути законному володільцю (власнику) ОСОБА_13 ;

п`ять квитанцій, платником в яких зазначений ОСОБА_2 , договір добровільного медичного страхування від 26 березня 2016 року № 208705 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліс №АЕ/7621113 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
марлевий бинт зі слідами речовини бурого кольору, серветка зі слідами речовини бурого кольору, зріз подушки безпеки пасажирського переднього сидіння зі слідами речовини бурого кольору, зріз подушки безпеки з рульового керма зі слідами речовини бурого кольору, зріз подушки безпеки з лівої сторони пасажирського заднього сидіння зі слідами речовини бурого кольору та зріз з заднього пасажирського сидіння зі слідами речовини бурого кольору; зразок крові, відібраний у ОСОБА_2 , зразок крові, відібраний у ОСОБА_6 , які передані на зберігання до кімнати речових доказів Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області підлягають знищенню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 6266,12 грн. підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь держави.
Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжні заходи до ОСОБА_2 , суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначити йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я, на лікування потерпілого від злочину - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід обласного бюджету (ГУК у Чернігівській області 24060300, р/р UA 0025001, ККД 24060300, код отримувача 37972475) - 18022 (вісімнадцять тисяч двадцять дві) гривні 83 копійки витрат, понесених Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради на лікування потерпілого від злочину.
Речові докази: автомобіль марки «BMW- 320d», VIN код НОМЕР_1 , який знаходиться на тимчасовому зберіганні на території Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області (т.1 а.с.168) - повернути законному володільцю (власнику) ОСОБА_13 ;

дверну ручку від автомобіля та ковпак від амортизатора, які передані на зберігання до кімнати речових доказів Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області - повернути законному володільцю (власнику) ОСОБА_13 ;

п`ять квитанцій, платником в яких зазначений ОСОБА_2 , договір добровільного медичного страхування від 26 березня 2016 року № 208705 на імя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліс №АЕ/7621113 на імя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
марлевий бинт зі слідами речовини бурого кольору, серветка зі слідами речовини бурого кольору, зріз подушки безпеки пасажирського переднього сидіння зі слідами речовини бурого кольору, зріз подушки безпеки з рульового керма зі слідами речовини бурого кольору, зріз подушки безпеки з лівої сторони пасажирського заднього сидіння зі слідами речовини бурого кольору та зріз з заднього пасажирського сидіння зі слідами речовини бурого кольору, зразок крові, відібраний у ОСОБА_2 , зразок крові, відібраний у ОСОБА_6 , які передані на зберігання до кімнати речових доказів Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, у сумі 6266,12 гривень.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1