Справа № 931/723/19
Номер провадження: 1-кп/156/14/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року

Іваничівський районний суд Волинської області,

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт.Іваничі клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000157 від 22.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 21.09.2019 року близько 19 год., перебуваючи в житловому будинку своєї співмешканки ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_1 , в ході словесної перепалки, умисно, наніс ОСОБА_6 не менше трьох ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя та голови, від чого потерпіла впала на підлогу. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 взяв потерпілу руками за волосся та вирвав пасмо волосся, чим спричинив останній тілесні ушкодження, а саме масивні зливні синці в ділянці обличчя та ділянці травмованої епіляції волосся, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, садна на вилично щічній ділянці обличчя справа, на нижній повіці правого ока, на передвушній ділянці голови зліва, на перехідній каймі нижньої губи зліва, синці в ділянці правого та лівого плеча відносяться за ступенем тяжкості до категорії легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичного експерта №655 від 24.09.2019 року.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого подав суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. Ствердив, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав вину, намагався компенсувати потерпілій заподіяну шкоду, однак остання відмовилася.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане захисником клопотання. Повідомив суду обставини вчиненого ним правопорушення, повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, зазначив, що він активно сприяв у розкритті правопорушення. Вказав, що вибачався перед потерпілою ОСОБА_6 , однак вона просила її не турбувати, від відшкодування шкоди відмовилася.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив обставини щодо дійового каяття обвинуваченого та активного сприяння розкриттю злочину, проти задоволення клопотання захисника не заперечив. Вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 від слідства та суду не ухилявся, активно сприяв розкриттю злочину, погодився на слідчий експеримент, одразу ж після скоєного визнавав вину у вчиненому, раніше не судимий, потерпіла жодних претензій до нього немає, що стверджується її заявою.

Потерпіла ОСОБА_6 на неодноразові виклики суду в судові засідання не заявлялася. Подала суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України заперечила. Вказала, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження, щиро розкаявся у вчиненому, зокрема у вчиненні проступку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який вчинив вперше, активно сприяв в його розкритті.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 2 ст. 125 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинено ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підстави звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України, а також наслідки закриття провадження з цих підстав і після роз`яснення вказаних положень наполягав на закритті провадження з підстав, передбачених ст.45 КК України.

Відповідно до ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 за № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.
Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.
Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.
У своєму рішенні від 18 вересня 2019 року Верховний Суд ( справа № 166/1065/18 провадження № 51-3392 км19) зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
При вирішенні заявленого клопотання, суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме, щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки.
ОСОБА_4 вперше обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст.125 КК України не відноситься до корупційних.
Судом встановлено, що після вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, обвинувачений щиро розкаявся, одразу ж визнав свою провину, вказав суду, що з приводу вчиненого жалкує, намагався відшкодувати завдані збитки, однак потерпіла ствердила, що претензій матеріального чи морального характеру до нього немає, що підтвердила у своїй заяві, що особисто подала через канцелярію суду 26.01.2021р.
Також судом встановлено, що ОСОБА_4 активно сприяв розкриттю кримінального проступку, допомагав органам дізнання у встановленні невідомих їм обставин справи, своєчасно виконував доручення дізнавача та прокурора, як ствердив прокурор добровільно погодися на слідчі дії, а саме проведення слідчого експерименту, з`являвся за кожним їх викликом. Також не дивлячись на те, що перебуває у зоні проведення антитерористичної операції, що підтверджується наданими суду документами, брав участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції з Новоайдарського районного суду Луганської області.
Як пояснив в судовому засіданні обвинувачений вибачався перед потерпілою за скоєне. Не дивлячись на те, що потерпіла заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у своїй заяві ствердила, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
У обвинувальному акті слідчі органи також констатують відсутність обтяжуючих обставин. Пом`якшуючими обставинами визнають щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога ти психіатра не перебуває, з зареєстрованим місцем проживання, повторно проходить службу в Збройних силах України за контрактом, несе службу у зоні АТО, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання захисника обвинуваченого і вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 , підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125КК України відповідно до вимог ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено, судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.45 КК України, ст. ст.284-286, 288, 314, 369 - 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям - задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 22.09.2019 року закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1