Справа № 385/1142/20
12.11.2020 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника цивільного позивача ДП «Голованівське лісове господарство» - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.
Перед початком підготовчого судового засідання представник потерпілого ДП «Голованівське лісове господарство» - адвокат ОСОБА_4 подав цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, стягнувши з ОСОБА_5 в користь Державного підприємства «Голованівське лісове господарство» завдану матеріальну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 37 875 грн. 94 коп. Також просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем, які становлять 9600 грн.
В судовому засіданні представник цивільного позивача наполягав на задоволенні клопотання про накладення арешту на земельну ділянку, яка належить обвинуваченому ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення даного клопотання поклався на розсуд суду.
Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання представника цивільного позивача, погодився з обґрунтованістю поданого цивільного позову та його розміру, визнав клопотання цивільного позивача обґрунтованим.
Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст. 150 цього Кодексу, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Крім того, згідно ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися також цивільний позивач з метою забезпечення цивільного позову.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозрв важати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою, зокрема забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 131 КПК України при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя, суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).
Обґрунтовуючи подане клопотання, представник цивільного позивача вказав на розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в сумі 37 875 грн. 94 коп., яка на даний час не відшкодована обвинуваченим, відсутність у нього самостійного заробітку, а також на правову підставу для арешту майна.
Відповідно до висновку інженерно-екологічної експертизи № 3473/3494/20-27 від 31.08.2020 року розмір шкоди, внаслідок вчинення незаконної порубки дерев становить 37 875 грн. 94. Крім того, в межах цивільного позову представником позивача пред`явлено вимогу про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9600 грн.
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи доведення цивільним позивачем розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушення, а також розміру позовних вимог; доказів факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди, суд ураховуючи розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що наявні правові підстави для арешту майна, передбачені ст. 170 КПК України, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), та вважає клопотання представника цивільного позивача обґрунтованим, у зв`язку з чим таке підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170, 171 КПК України, ст. ст. 149-150 ЦПК України,
клопотання представника цивільного позивача ДП «Голованівське лісове господарство» - адвоката ОСОБА_4 задовольнити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1
Дата документу 12.11.2020