УХВАЛА
14 січня 2021 року м.Запоріжжя
12.01.2021 за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями заява про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 надійшла в провадження судді ОСОБА_1 та була призначена до розгляду у судове засідання на 14.01.2021 на 13 год. 00 хв.
Учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви телефонограмами, проте у судове засідання не з`явилися.
Від ОСОБА_4 надійшла заява у якій вона просить судове засідання провести без її участі, проти задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 не заперечує.
Від старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_5 надійшло клопотання у якому він просить судове засідання провести без його участі, проти задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 не заперечує.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання технічними засобами в порядку ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.
Дослідивши та проаналізувавши доводи заяви про самовідвід слідчого судді, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, за наявності обставин, що викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, він зобов`язаний заявити про самовідвід.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язані заявити самовідвід.
Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо головним є публічний інтерес.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Як вбачається з практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві. В ряді рішень ЄСПЛ: Падовані проти Італії від 26.02.1993 р., Фей проти Австрії від 28.02.1993 р., Пуллар проти Сполученого Королівства від 10.06.1996 р. на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим, жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, тобто необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу. При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.
Відповідно до п.1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.
Відповідно до п.2.5. Бангалорських принципів поведінки судді суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Самовідвід судді від участі у розгляді конкретної справи це одна з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суд, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1