ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/94/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003925 від 15.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

17.12.2020 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого правопорушення, що повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: речовими доказами у провадженні, показами потерпілого, свідків та іншими доказами. Зазначав, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_8 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду, на що вказує те, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий корисливий злочин за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років. Крім того підозрюваний не має місця постійного мешкання, неодружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. ОСОБА_8 неодноразово судимий за скоєння аналогічних корисливих злочинів, крім того стосовно останнього два обвинувальних акта перебувають в суді. Вказане свідчить про те що скоювати корисливі злочини для ОСОБА_8 є образом життя та засобом існування та вказує на ігнорування останнім загально визначених правил життя та свідчить на наявність ризику скоювати кримінальні правопорушення і в подальшому.

Крім того, допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_8 вину не визнав, йому відомо місце мешкання потерпілого по даному кримінальному провадженню та тяжкість можливого кримінального покарання за скоєння даного злочину вказують на ризики незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати проведенню досудового розслідування. Також ОСОБА_8 з метою уникнення покарання за скоєний злочин може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин правопорушення, оскільки органом досудового розслідування, не було встановлено місце знаходження усього переліку речей, які були викрадені у потерпілого, та пошук яких триває. На сьогоднішній день в ході огляду місця події у ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено лише частку речей, які він викрав.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2020 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 12.02.2021 року включно та визначено заставу у розмірі 150 000 грн, при внесенні якої, ОСОБА_8 вирішено звільнити з-під варти і покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання слідчому СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню № 80003925 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у разі залишення ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою то змінити розмір застави, визначивши її розмір у межах 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що підозра що яка була вручена ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки в діях підозрюваного не має складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. А матеріали кримінального провадження, наданні стороною обвинувачення слідчому судді разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу - не містять жодних доказів скоєння підозрюваним злочину, окрім процесуальних порушень слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 .
Посилається на те, що слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання у м. Харкові, має на утриманні двох малолітніх дітей, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, а також те, що ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я, оскільки він тривалий час хворіє на та вірусний гепатит С. При цьому клопотання сторони захисту про витребування судом відповідних відомостей з медичних закладів або ж надання захиснику часу для збору таких доказів - було залишено безпідставно без задоволення.
Зазначає, що в клопотанні сторони обвинувачення не було наведено наявності ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, вважає, що у даному випадку, як альтернатива утриманню під вартою, більш ніж достатнім могло би бути застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Застосування такого заходу, з одного боку, забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням підозрюваного. З іншого боку, надасть можливість йому працювати та повноцінно реалізовувати право на захист у даному кримінальному провадженні.
Також, посилається на те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання було грубо порушено право на захист підозрюваного ОСОБА_8 .
Вказує, що визначений слідчим суддею розмір застави у сумі 150 000 грн. є занадто суворим та непомірно великою сумою для підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0003925 від 15.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

15.12.2020 року ОСОБА_8 затримано о 20:00 годині, та складено протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України.

16.12.2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

КПК України не містить визначення терміну «обгрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри, оскільки вона не містить жодних доказів причетності підозрюваного до інкримінованих дій, оскільки такі доводи стосуються доведеності винуватості особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, хоча в межах дослідження обґрунтованості підозри при обранні запобіжного заходу достатньо встановлення відомостей щодо причетності ОСОБА_8 до інкримінованого діяння.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі допиту потерпілого, протоколі огляду місця події та вилученими предметами. (а.с 8-27)

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше не одноразово судимий,у тому числі за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про системність вчинення таких злочинів, після відбуття покарання на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, не має доходу, що обґрунтовано свідчить про наявність ризиків вчинення підозрюваним іншого злочину.

Крім того, відносно ОСОБА_8 28.05.2020 та 31.01.2020 направлені обвинувальні акти до судів м. Харкова, за обвинуваченням останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, на цей час рішення не прийняті, тривають судові розгляди.

Вище наведені відомості об`єктивно свідчать про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею було взято до уваги особу підозрюваного та колегія суддів приймає до уваги, що захисник посилаються на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проте зазначена обставина не зменшує існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
Також, колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді щодо критичного ставлення до доводів сторони захисту про те, що у підозрюваного ОСОБА_8 на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, оскільки таких доказів а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції захисником надано не було.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого чи свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого беззаперечно існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та свідків, а також дослідження їх судом та з урахуванням того, що підозрюваному відомі особи потерпілого та свідків, а тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , існує ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення;переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

На думку колегії суддів, вказані обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.

Отже необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника в апеляційній скарзі стосовно неможливості перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятору, оскільки він хворіє на вірусний гепатит С, у зв`язку з чим йому необхідно проходити курс лікування повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання було грубо порушено право на захист підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки у зв`язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні адвоката ОСОБА_7 приймала участь у судовому засіданні призначений судом адвокат ОСОБА_11 , незважаючи на укладений договір між підозрюваним ОСОБА_8 та захисником ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки заміна одного захисника, внаслідок поважних причин неспроможного надати правову допомогу в належний час та в належному обсязі, іншим захисником, призначеним за рахунок державного бюджету не порушує права підозрюваного на належне юридичне представництво і на вільний вибір захисника.
Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя, здійснивши таку заміну за обставин, що склалися, не вийшов за межі повноважень та здійснив необхідні дії для забезпечення прав і свобод підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги про визначення слідчим суддею занадто великого розміру застави не свідчать про прийняття необґрунтованого рішення. Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст.178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків (ч.5 ст.183 КПК України).

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді