В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0000223, внесеного 08.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, з середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_6 ,

представник потерпілого - адвокат: ОСОБА_7 ,

потерпілі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисник адвокат: ОСОБА_10 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 26.07.2019 приблизно о 23 год. 10 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на бульварі Княгині Ольги навпроти будинку № 46 по вул. Некрасова в м. Біла Церква Київської області, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, зневажаючи загальноприйнятими норми моралі та відкрито протиставляючи свою грубу поведінку громадському, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно нанесла один удар металевим собачим поводком (ціпком) по голові ОСОБА_8 , заподіявши останній фізичного болю. Після чого, застосовуючи свою собаку бійцівської породи (відповідно до міжнародного ветеринарного паспорта № 114266306 породи метист стаффордширський тер`єр, ІНФОРМАЦІЯ_5 , палевого окрасу, стать: сука, на прізвисько « ОСОБА_11 ») наддала їй словесно команду «фас», в результаті чого дана собака кинулась на потерпілу ОСОБА_8 та двічі вкусила останню, від чого остання впала на бруківку, заподіявши ОСОБА_8 рани та синці на внутрішній поверхні обох стегон, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. На неодноразові прохання потерпілої та громадян припинити свої неправомірні дії ОСОБА_3 не реагувала і продовжувала вчиняти хуліганські дії, при цьому висловлюючись нецензурними словами на адресу вищевказаних громадян, та наносила численні удари металевим собачим поводком (ціпком) по голові ОСОБА_8 , яка знаходилась в положенні лежачі на бруківці, заподіявши їй фізичного болю. Собака ОСОБА_3 , дії якої вона не зупиняла відповідною командою, в цей час продовжила утримувати щелепами праве стегно ОСОБА_8 , поки до останньої не підбіг її чоловік ОСОБА_9 та не відтягнув собаку.

ОСОБА_3 , продовжуючи дії, направлені на порушення громадського порядку, зневажаючи загальноприйняті норми моралі та відкрито протиставляючи свою грубу поведінку громадському порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно, почала наносити удари металевим собачим поводком (ціпком) по голові та спині ОСОБА_9 , заподіявши останньому фізичного болю, а потім знову наддала словесну команду «фас» своїй собаці в результаті чого собака кинулась на останнього та один раз вкусила ОСОБА_9 , заподіявши при цьому йому вкушені поверхневі рани лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. На неодноразові прохання потерпілого ОСОБА_9 та присутніх громадян припинити свої неправомірні дії та зупинити дії собаки відповідною командою, ОСОБА_3 не реагувала, при цьому висловлювалась нецензурними словами на адресу присутніх - вчиняла хуліганські дії, в цей час собака ОСОБА_3 , продовжувала утримуватись щелепами за ліве стегно ОСОБА_9 , поки до останнього не підбіг ОСОБА_12 та не забрав собаку, таким чином припинивши хуліганські дії ОСОБА_3 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України, за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченої, яка будучи допитаною в судовому засіданні свою вину визнала повністю, розкаялась, підтвердила обставини вчинення нею кримінального проступку, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема ОСОБА_3 показала, що вона 26.07.2019 приблизно о 23.10 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 46 по вул. Некрасова в м. Біла Церква Київської області, вступила в розмову з ОСОБА_8 , в ході якої нанесла останній один удар по голові металевим собачим поводком. Після чого дала своїй собаки бійцівської породи - метист стаффорширський тер`єр на прізвисько « ОСОБА_11 » словесну команду «фас», в результаті чого остання кинулась на потерпілу ОСОБА_8 та двічі вкусила останню. ОСОБА_3 при цьому на прохання потерпілої ОСОБА_8 прибрати собаку, ні як не реагувала, а тільки висловлювалась нецензурною лайкою на адресу потерпілою та продовжувала наносити удари їй по тілу та голові металевим собачим поводком. Отже собака ОСОБА_3 продовжувала утримувати щелепами ногу ОСОБА_8 , поки до останньої не підбіг її чоловік ОСОБА_9 та не відтягнув собаку.
В скоєному ОСОБА_3 розкаюється, просила суворо не карати, зазначила, що зробила певні висновки, запевняла, що більш такого не повториться, в повному розмірі відшкодувала матеріальну шкоду потерпілим.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.
Потерпілі в судовому засіданні зазначили, що жодних претензій до обвинуваченої не мають, просили цивільний позов залишити без розгляду.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки вона вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, керуючись вимогами статей 65 - 67 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченій є визнання вини та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України (в редакції Закону України № 2617-УІІІ від 22.11.2018) є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не працевлаштована, заміжня, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має постійне місце проживання та реєстрацію, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, а саме просив призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009, яка діяла на час вчинення кримінального проступку, де санкція менш суворіша ніж за санкцією ч. 1 ст. 296 КК України в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, тобто діюча санкція ч. 1 ст. 296 КК України, погіршує становище обвинуваченої; позицію потерпілих та її представника; відношення обвинуваченої до вчиненого, яка під час судового засідання вину визнала, враховуючи поведінку обвинуваченої під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку що перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді штрафу є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних проступків).

Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане покарання (мінімальний штраф) відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).
Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов по справі по заяві потерпілих залишити без розгляду.

Доля речових доказів по справі вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 296 КК України (в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009) та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісім тисяч п`ятсот гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов цивільного позивача/потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.

Речовий доказ по справі, а саме металевий собачий поводок, повернутий ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили, залишити у останній, як у власника майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1