Справа № 487/4890/20
Провадження № 1-кс/487/5620/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 27.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002760 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 27.08.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002760, звернувся 14.09.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на транспортний засіб марки «ГАЗ» д.н.з. « НОМЕР_2 » який поміщено до сейф-пакету № INZ 1013568.

Слідчий у судовому засіданні пояснив, що вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу значення речових доказів у даному кримінальному провадженні не має, але наразі проводиться перевірка щодо можливості неправомірних дій.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У проваджені Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, перебувають матеріали кримінального провадження №0002760 від 27.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України.

27.08.2020 до чергової частини Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що невідома особа, в період часу з 02:00 год. 26.08.2020 по 07:00 год. 27.08.2020 року з території внутрішнього двору житлового будинку по АДРЕСА_2 заволоділа належним йому автомобілем марки "КІА" "OPTIMA" д.н. НОМЕР_3 , 2012 року випуску, червоного кольору.

За вказаним фактом слідчим відділом Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області розпочате кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002760 від 27.08.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час виконання доручення за вих. № 416/ОД-2020 від 28.08.2020 до матеріалів кримінального провадження долучено рапорт від оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, лейтенанта поліції ОСОБА_7 про те, що в результаті проведення оперативно розшукових заходів по кримінальному провадженні отримано оперативну інформацію про те, що до його вчинення має відношення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

04.09.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва, за адресою: Миколаївська обл., Новоодеський р-н, с. Себине, вул. Соборна 71 проведено обшук під час якого виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на транспортний засіб марки «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 який поміщено до сейф-пакету № INZ 1013568.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, у зв`язку з недоведеністю необхідності арешту майна саме в межах кримінального провадження, за яким здійснюється досудове розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість заявленого клопотання та відсутності підстав для його задоволення.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 27.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002760 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1