Справа № 703/3017/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м.Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , особи, у користуванні якої перебувало майно, ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, клопотання інспектора сектору дізнання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 20 липня 2020 року за №0000084, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України, про накладення арешту на майно , -

ВСТАНОВИВ:

Інспектор сектору дізнання, за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «Mercedec Benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузову НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 з забороною його користування та відчуження до вирішення справи по суті.
Клопотання обґрунтовує тим, що сектором дізнання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 20 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України.
В ході проведення досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що в грудні 2018 році на інтеренет порталі «Авторіа» ОСОБА_4 знайшов оголошення щодо продажу автомобіля марки «Mercedec Benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт серії НОМЕР_3 , в м. Києві на авто ринку та придбав його за 8500 доларів США, автомобіль був придбаний на підставі доручення, відповідно до якого, власником вказаного автомобіля є ОСОБА_7 . Відповідно до доручення виданого ОСОБА_7 04 листопада 2018 року останній продав вказаний автомобіль ОСОБА_8 , який в свою чергу прожав вказаний автомобіль на підставі доручення від 26 грудня 2018 року ОСОБА_4 , договір купівлі продажу належним чином не був оформлений. Даним автомобілем останній користувався протягом року.
В грудні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Територіального сервісного центру МВС м. Черкаси з метою перереєстрації транспортного засобу, однак йому повідомили, що на даний автомобіль накладено арешт та він перебуває у розшуку з невідомих йому причин. На підставі протоколу огляду місця події від 07 грудня 2019 року вказаний автомобіль було вилучено працівниками поліції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області та направлено на штраф майданчик Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області. На підставі ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області автомобіль марки «Mercedec Benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , був вилучений працівниками Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Власником автомобіля «Mercedec Benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузову НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а його користувачем є ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи, що вищевказаний автомобіль є речовим доказом, який в подальшому може бути використаний як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, необхідних для проведення ряду слідчих дій, з метою встановлення особи причетної до злочину, необхідно забезпечити їх збереження та унеможливити їх знищення, в зв`язку з чим дізнавач, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
У судовому засіданні дізнавач та прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Особа, у користуванні якої перебувало зазначене у клопотанні майно, ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Особа, яка є власником майна, яке зазначене у клопотання, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, неприбуття особи, у якої було вилучено зазначене у клопотанні майно, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши доводи дізнавача та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Згідно витягу з ЄРДР, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000084 внесені до вказаного реєстру 20 липня 2020 року за фабулою: «В 2018 році невідома особа, під приводом продажу автомобіля, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 , чим спричинила останньому матеріальної шкоди», правова кваліфікація ч.1 ст.192 КК України.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.192 КК України, кримінальна відповідальність за вказаною частиною статті настає в разі заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.
Так, як вбачається з матеріалів клопотання, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ,Ю виданого 14 квітня 2017 року, власником автомобіля «Mercedec Benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузову НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Довіреністю від 04 листопада 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу ОСОБА_9 , ОСОБА_7 уповноважив, зокрема, ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , бути його уповноваженим представником в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі у територіальних сервісних центрах України, з усіх питань щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого Центр 1242 від 14 квітня 2017 року, автомобілем «Mercedec Benz Vito 109 CDI», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 . Довіреність видана з правом передовіри.
Як вбачається з клопотання слідчого, ОСОБА_10 , на підставі вищевказаної довіреності, продав зазначений автомобіль ОСОБА_4 .
Згідно копії розписки від 25 грудня 2018 року, ОСОБА_10 взяв гроші в сумі 8500 доларів США за автомобіль «Мерседес Віто», д.н.з. НОМЕР_1 , від ОСОБА_4 .
Довіреністю від 26 грудня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , що діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 04 листопада 2018 року, від імені ОСОБА_7 , уповноважив, зокрема, ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , бути уповноваженим представником власника в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі в органах ЦБДР та СА при МВС України, з усіх питань щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого Центр 1242 від 14 квітня 2017 року, автомобілем «Mercedec Benz Vito 109 CDI», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .
25 листопада 2019 року ОСОБА_4 проведено обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та отримано поліс №АО/1790607.
Згідно протоколу огляду місця події від 07 грудня 2019 року, слідчим Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області вилучено автомобіль «Mercedec Benz», д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до ухвали слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року у справі №195/656/19, в провадженні СВ Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000089 від 04 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, в якому, в ході проведення досудового розслідування, встановлено, що 04 березня 2019 року до Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_12 , яка повідомила про те, що невстановленою особою було підроблено документ на розпорядження належного їй автомобіля «Mercedec Benz» модель «Vito», 2005 року випуску, номер шасі (кузову) НОМЕР_2 . Згідно до даних НАІС на теперішній час вищевказаний автомобіль належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та має реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». 03 липня 2019 року слідчим суддею Томаківського районного суду за клопотанням слідчого, погодженого з процесуальним керівником, було винесено ухвалу про накладення арешту у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження майном, а саме автомобілем «Mercedec Benz» модель «Vito», номер кузову НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .
Під час судового розгляду дізнавач та прокурор, як на підстав накладення арешту на вищевказаний автомобіль, зазначили, що даний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000084 від 20 липня 2020 року, який в подальшому може бути використаний як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, необхідних для проведення ряду слідчих дій, з метою встановлення особи, причетної до злочину.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
03 вересня 2020 року інспектором СД Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000084 від 20 липня 2020 року, винесено постанову, якою автомобіль марки «Мерседес Бенз Віто 109», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів вказаного кримінального провадження.
Однак, сам по собі факт віднесення дізнавачаем вищевказаного автомобіля до речових доказів у кримінальному провадженні, який таким не є, в силу ст.98 КПК України, оскільки не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди, не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні не є підставою для накладення на це майно арешту.
При цьому, з об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.1 ст.192 КК України, полягає в отриманні винним матеріальної вигоди за рахунок власника або законного володільця майна шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства. За способом вчинення цей злочин є близьким до шахрайства. Однак, на відміну від шахрайства, при його вчиненні не відбувається вилучення чужого майна із фонду власника: винний отримує матеріальну вигоду в результаті використання майна, яке лише мало надійти у розпорядження власника і поповнити його майновий фонд. Тобто він не вилучає майно, а лише не передає його належному власникові чи законному володільцю.
Разом з тим, як вбачається з фабули кримінального провадження №0000084 від 20 липня 2020 року, у даному випадку предметом кримінального правопорушення є грошові кошти, які ОСОБА_4 передав невідомій особі, під приводом продажу останньою автомобіля, а не автомобіль «Mercedec Benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузову НОМЕР_2 .
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч.ч.1-6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
При цьому, жодних доказів, які надають підстави вважати, що особа, у власності чи користуванні якої перебуває вищевказаний автомобіль, може приховувати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити вищевказане майно, до матеріалів клопотання не додано.
Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області 03 липня 2019 року, за клопотанням слідчого, погодженого з процесуальним керівником, в іншому кримінальному провадженні, яке перебуває в провадженні СВ Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, вже накладено арешт у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження майном, а саме автомобілем «Mercedec Benz» модель «Vito», номер кузову НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому відомості про скасування даної ухвали, повернення транспортного засобу його власнику або іншій особі, дізнавачем та прокурором не надані.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод, учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності, як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.
Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заборонено будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійсненим на підставі закону.
ЄСПЛ в своїх рішеннях визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року).
Таким чином, безпідставне накладення арешту на майно, яке, хоча і визнано речовим доказом, однак фактично таким не є, без наявності підстав та мети, передбачених ст.170 КПК України, є безумовним порушенням прав власника цього майна та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.98, 131, 170-173, 233, 234, 236, 370, 372 КПК України,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання інспектора сектору дізнання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , поданого під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 20 липня 2020 року за №0000084, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України, про накладення арешту на майно, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів шляхом подачі апеляційної скарги.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.
Повний текст ухвали виготовлений та проголошений о 9 годині 00 хвилин 18 вересня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1