Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2441/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КПК УКраїни Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2020 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2020 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів свого виправлення. Сама по собі поведінка засудженого останнім часом без порушень режиму утримання не є достатньою для доведення факту виправлення, і такою має бути поведінка кожного із засуджених, сумлінне ставлення до праці може свідчити, що ОСОБА_8 стає або, навіть, став на шлях виправлення, однак не є достатнім для висновку, що він вже повноцінно довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути оскаржувану ухвалу суду та задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення. Вказує, що працює з моменту прибуття до установи виконання покарань та має сім заохочень. Зазначає, що за час перебування в колонії втратив обох батьків та на теперішній час немає кому доглядати за житлом.

В судовому засіданні при апеляційному перегляді ухвали суду засуджений ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_8 просив її задовольнити. Разом з тим вказав, що суд першої інстанції розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення (ст.81 КК України) мотивував своє рішення про відсутність підстав застосування вимог ст.82 КК України. Вважав, що необхідно до уваги брати не характеристику засудженого, яка є суб`єктивною оцінкою адміністрації колонії, а довідку про заохочення, в якій міститься об`єктивна інформації про його поведінку.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції під час розгляду клопотання досліджувались матеріали особової справи засудженого, згідно яких ОСОБА_8 відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії (№ 70) з 05.06.2014 року. За період відбуття покарання допустив два злісні порушення установленого порядку відбування покарання у виді зберігання заборонених предметів, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 1 раз поміщався в ДІЗО, стягнення погашені у встановленому законом порядку. На даний час працевлаштований в майстерні установи на дільниці по виготовленню дерев`яних лотків. Має сім заохочень. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи. Провину у скоєному злочині визнав повністю. Має виконавчі листи на суму 1696, 48 грн., погашенням займатись не бажає.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений 28 жовтня 2013 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області з врахуванням ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 27.05.14 за ч.1 ст.115 КК України на 11 років позбавлення волі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.02.16 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.08.12 до 27.05.14.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, доведеність виправлення засудженого є головною умовою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Проте, як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений за період відбування покарання, а саме за вісім років відбування покарання має лише 7 заохочень, характеризується посередньо, визнаний винним у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, фактичні обставини до цього часу заперечує; участі у громадському житті, соціально корисних роботах не бере, навпаки свідомо уникає такої праці, не довів своє виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сама по собі поведінка засудженого останнім часом без порушень режиму утримання не є достатньою для доведення факту виправлення, і такою має бути поведінка кожного із засуджених, сумлінне ставлення до праці може свідчити, що ОСОБА_8 стає або, навіть, став на шлях виправлення, однак не є достатнім для висновку, що він вже повноцінно довів своє виправлення.

Крім того, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Посилання захисника на те, що суд першої інстанції розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення(ст.81 КК України) мотивував своє рішення про відсутність підстав застосування вимог ст.82 КК України, апеляційний суд визнає безпідставними.

Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку характеристики на засудженого ОСОБА_8 , останній не довів виправлення, тому до нього не може бути застосовано умовно дострокове звільнення від відбування покарання згідно статті 81 КК України(а.п.16).

Зі змісту оскаржуваного рішення, в тому числі й мотивувальної його частини, вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів свого виправлення, але можливо став на шлях виправлення.

Доводи в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_8 щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, є неспроможними, не відповідають фактичним обставинам та не узгоджуються з матеріалами судового провадження.

Висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає обґрунтованими, які узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінального процесуального законів, оскільки вони зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.

Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2020 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: