Справа № 519/654/20
Номер провадження 1-кс/504/770/20
У Х В А Л А
13.08.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні клопотання т.в.о. заступника начальника відділення поліції начальника СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 року до Южного міського суду Одеської області надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника відділення поліції начальника СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000160 від 18.07.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

21.07.2020 року до Одеського апеляційного суду надійшло подання в.о. керівника апарату Южного міського суду Одеської області ОСОБА_5 про направлення до іншого суду у зв`язку з неможливістю автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.07.2020 року, матеріали провадження за клопотанням т.в.о. заступника начальника відділення поліції начальника СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000160 від 18.07.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України направлено до Комінтернівського районного суду Одеської області.

11.08.2020 року, за результатом автоматичного визначення слідчого судді, вищезазначене клопотання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160 від 18.07.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що18.07.2020 року, о 00 годин 20 хвилин біля будинку АДРЕСА_1 , між громадянами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої вказані особи виражалися брутальною лайкою. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали наносити один одному удари. В цей час, ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи загальноприйнятні норми поведінки та моралі в суспільстві, виражаючи явну неповагу до суспільства, в присутності інших людей, діючи умисно, з хуліганських спонукань та з особливою зухвалістю, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, дістав заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень металевий предмет чорного кольору, зовні схожий на вогнепальну зброю, на корпусі та затворі якої присутнє гравіювання виконане заводським шляхом «ИЗ446», яка була споряджена предметами жовтого кольору, зовні схожими на гільзи від патронів, на яких присутнє маркування «СОВА П-9мм». Зазначений предмет оточуючі сприйняли як реальну загрозу для їх життя та здоров`я. Тримаючі в руці вищезазначений предмет ОСОБА_9 здійснив в сторону ОСОБА_8 постріли, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення тьмяно-скроневої ділянки голови справа, вогнепального поранення живота у мезо та пілогастрій, та нижньої третини правого стегна, вогнепальне поранення статевого органу (попередній діагноз).

18.07.2020 року, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, проведено огляд місця події біля будинку АДРЕСА_1 , а саме проведено огляд паркувального майданчику в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким фактично управляє ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний транспортний засіб є речовим доказом та містить на собі відомості які мають доказове значення по даному провадженню, оскільки на вказаному транспортному засобі збереглися сліди боротьби між особами, які причетні до вчинення хуліганських дій.

Таким чином, є розумні підстави вважати вищезазначений предмет речовим доказом, який містить відомості, що мають доказове значення по даному кримінальному правопорушенню, що обґрунтовує застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна з метою збереження речового доказу.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив слідчого суддю його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Власник автомобілю ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повідомив про неможливість прибути на судовий розгляд через знаходження у місті Києві. В задоволенні клопотання про арешт його майна просив відмовити, автомобіль просив йому повернути.

ОСОБА_9 є користувачем автомобілю Део Ланос державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі договору оренди автомобілю від 17.12.2019 року.

Розглянувши подане клопотання, вислухавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченн я збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10, 11 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя відповідно до приписів ч. 2 ст. 173 КПК України врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до постанови заступника начальника ВП -начальника СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області від 18.07.2020 року майно на яке просять накласти арешт визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000160 від 18.07.2020 року.

Слідчим суддею встановлено, що транспортний засіб марки Део Ланос державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності адвокату Київської обласної колегії адвокатів ОСОБА_10 , але станом на 18.07.2020 року зазначений автомобіль перебував у фактичному користуванні ОСОБА_9 на підставі договору оренди від 17.12.2019 року, з урахуванням викладеного слідчим суддею не встановлено підстав застосування гарантій, передбачених ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Оцінюючи підстави арешту майна, викладені у клопотанні, слідчий суддя приймає до уваги, що у судовому засіданні доведена необхідність арешту вказаного майна, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження дійсно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі тощо.

Тому, з метою встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечення заходів кримінального провадження, враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, оцінюючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, визначне в клопотанні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти арешт на майно, яке вилучено 18.07.2020 в ході проведення огляду місця події біля будинку №3 по вулиці Будівельників що в місті Южне, а саме: на транспортний засіб марки Део Ланос державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким фактично управляє ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала слідчого судді виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1