ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 344/6076/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/387/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні матеріалів кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою задоволено частково клопотання прокурора та запобіжні заходи щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, з визначеним розміром застави відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 20 травня 2020 року, продовжено до 29 листопада 2020 року включно. Продовжено строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 обов`язків на 60 днів, тобто до 29 листопада 2020 року включно.

В апеляційних скаргах:

- ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою відмовити у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово покидати житло за адресою АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю та одночасним покладенням процесуальних обов`язків. Свої вимоги мотивує тим, що в ухвалі суду першої інстанції не зазначено які саме ризики існують і чим обгрунтовуються, що саме є перешкодою до застосування більш м`якого запобіжного заходу. Вважає, що оскільки йому інкримінується таємне викрадення чужого майна, ключовим моментом якого є таємність, тому наявність і обгрунтованість ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків повністю виключається. Також стверджує, що судом жодним чином не обгрунтовано визначену заставу, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як і не враховано його майновий стан, можливість та помірність внесення визначеного розміру застави. Просить врахувати, що у нього є постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, наявність родини, врахувати, що до взяття під варту він проживав з бабусею, яка його виростила і яка на даний час потребує постійного догляду через незадовільний стан здоров`я, а також врахувати, що він має на утриманні малолітню доньку. З огляду на вищевикладене вважає, що є всі правові підстави щоб застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати та застосувати до нього більш гуманний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та покладенням на нього процесуальних обов`язків.

- ОСОБА_7 просить змінити оскаржувану ухвалу та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків, або зменшити визначений розмір застави. Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотно порушують вимоги кримінального процесуального закону. Вважає, що судом в ухвалі не обгрунтовано і не конкретизовано з посиланням на відповідні докази провадження існування ризиків, як і не зазначено мотиви прийняття чи відхилення доказів сторін. Стверджує, що суд в черговий раз фактично послався на ті ж самі підстави, які були упродовж всього періоду тримання його під вартою, формально перерахував існування ризиків та зазначив про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання вказаним ризикам. Однак такі висновки є недостатніми для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки це суперечить доказам наявним в матеріалах справи, нормам КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, з яких вбачається, що чим довше особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього запобіжного заходу, а серйозність покарання само по собі не може служити виправданням тривалого ув`язнення особи. Вважає, що прокурором та судом не зазначено конкретних фактів, які б підтверджували наявність ризику впливу ним на свідків та експертів. Також наголошує, що судом не повною мірою враховано дані про його стан здоров`я, а саме те, що у нього є інвалідність 3 групи і він потребує реабілітації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані апеляційні скарги та просять ухвалу суду скасувати, міркування прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановлено, що на розгляді у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , до 29 листопада 2020 року включно, оскільки до спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення і ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цим обвинуваченим, продовжують існувати і не зменшились оскільки, зважаючи на санкцію статті обвинувачення, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду, так як останній раніше перебував у розшуку в іншому кримінальному провадженні. Також, є достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про обґрунтованість застосованого до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу щодо обвинувачених або його зміни.

Оскільки встановлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинувачених не є можливим, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченим або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 29 листопада 2020 року включно.

Крім того, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обвинувачуються ще й інші особи, а отже існує ризик вільного спілкування учасників цієї групи, що перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також існує ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих з боку обвинувачених.

З наведеними висновками суду першої інстанції про наявність підстав для продовження строку застосування щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів погоджується, оскільки судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також відомості про особу обвинувачених та їх соціальні зв`язки.

Зокрема, з матеріалів контрольного провадження вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого багатоепізодного злочину, вчиненого організованою групою. ОСОБА_8 неодружений, постійного місця роботи не має, раніше судимий за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів проти власності, звільнився з місць відбування покарання 21 вересня 2019 року, а подія першого з інкримінованих йому злочинів відбулась уже 17 листопада 2019 року. ОСОБА_7 непрацюючий, попередні судимості погашені згідно ст.89 КК України, однак відносно нього на розгляд Приморського районного суду м.Одеси направлено обвинувальні акти за ч.1 ст.289 КК України та ч.2 ст.289 КК України.

Таким чином, з урахуванням викладеного та інших встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд прийшов до правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Приймаючи рішення про продовження терміну запобіжного заходу, суд також залишив попередньо визначений розмір застави, в межах, встановлених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 20 травня 2020 року, обґрунтовано врахувавши при цьому об`єктивні обставини та характер інкримінованих кримінальних правопорушень, встановлені в судовому засіданні дані про особу підозрюваного та обсяг наявних у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність підстав для визначення застави в межах визначених судом та не вбачає підстав для її зменшення.

Отже порушень вимог КПК України, які могли би стати підставою для скасування ухвали суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404-419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2020 року про продовження їм строку запобіжних заходів без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді