Номер провадження: 11/813/29/20
Номер справи місцевого суду: 1-157/12
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на постанову Болградського районного суду Одеської області від 30.07.2020 року по справі №1-157/12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борисівка, Татарбунарського району, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених суддею.
Постановою Болградського районного суду Одеської області від 30.07.2020 року у судовому засідання продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ухвалення остаточного рішення у справі відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні вчинені злочинів, передбачених п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів, один з яких проти життя двох осіб, за який законом передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, що на думку суду свідчить про те, що перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі. Враховуючи, що ОСОБА_8 раніше вже призначалося покарання у виді довічного позбавлення волі при попередньому розгляді справи, то, незважаючи на те, що ці рішення були скасовані, існує велика ймовірність настання ризику ухилення від суду. Судом першої інстанції враховано відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем його постійного проживання, а саме те, що він не одружений, утриманців немає.

Наведені обставини мають ознаки того, що продовження його тримання під вартою вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення його права на свободу.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова суду підлягає скасуванню в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

В обґрунтування своїх вимог вказує, що колегія суддів нехтує принципом розгляду кримінальної справи у розумний строк. Вважає, що 10 років досудового та судового слідства є неприпустимим, з огляду на практику ЄСПЛ по справі «Тодоров проти України», а продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на невизначений строк є необгрунтованим.

Наголошує, що сама тяжкість інкримінованих йому злочинів, не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою. Крім того, посилаючись на практику ЄСПЛ по справі «Летальє проти Франції», зазначає, що застосування запобіжного заходу не повинно бути «очікуванням». Вказує, що суд зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не судимий, має постійне місце проживання, де позитивно характеризувався, має двох дітей. При цьому послався на стан свого здоров`я, який за 10 років значно погіршився.

Просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

В запереченнях на апеляційну скаргу:
-представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 вказує на безпідставність апеляційної скарги підсудного, оскільки ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не зникли. На думку представника суд вірно послався на існування ризиків можливого переховування підсудного від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення з посиланням на інкримінування останньому обвинувачення у скоєні особливо тяжких злочинів за які передбачено довічне позбавлення волі. Наголошує, що вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою ОСОБА_8 , є виправданим, оскільки існують ризики, а тому справжній інтерес суспільства незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

-прокурор Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_11 вказує, що вважає постанову суду законною та обґрунтованою. Вважає, що судом в повній мірі дотримано вимоги Конституції України та положення ст.ст. 148 та 150 КПК України ( в ред. 1960 року).

Просить в апеляційній скарзі обвинуваченого відмовити.

Обставини, встановлені суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що в ніч з 14 на 15 листопада 2010 року, точний час не встановлено, ОСОБА_8 знаходячись по АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, умисно з метою розкрадання майна та заподіяння смерті ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , наніс не менше 4-5 ударів металевим предметом в область голови потерпілим, які в результаті заподіяння тілесних ушкоджень померли на місці вчинення злочину. Після заподіяння смерті останнім ОСОБА_8 вважаючи, що ОСОБА_14 , яка прийшла до двору домоволодіння потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , здійснює йому перешкоди, наніс їй не менше двох ударів в область голови, тим самим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження.

Далі обвинувачений, проник в приміщення вищевказаного будинку, звідки таємно викрав гроші в сумі 3000 доларів США та 4450 гривень та після чого з місця вчинення злочину зник.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Оскільки дана кримінальна справа надійшла до суду від прокурора з обвинувальним висновком до дня набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України, а саме 14.02.2011 р., то відповідно до п. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» цього Кодексу вона підлягає розгляду судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом, а саме в порядку Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року.

Відповідно до ст. 274 КПК України ( в ред. 1960 року) під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.

При обранні запобіжного заходу у вигляді застави або тримання під вартою суд повинен керуватися відповідними статтями глави 13 цього Кодексу.

Частиною 1-2 ст. 148 КПК України ( в ред. 1960 року) передбачено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Згідно з ст. 150 КПК України ( в ред. 1960 року) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у статті 148 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Частиною 1 ст. 155 КПК України ( в ред. 1960 року) взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що підсудний ОСОБА_8 є громадянином України, не одружений, не працює, не має на утриманні неповнолітніх дітей, обвинувачується у вчинені особливо тяжких злочинів один з яких проти життя та здоров`я двох осіб за вчинення яких перебачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим може здійснити спроби ухилитись від суду.

При цьому апеляційний суд не в змозі прийняти доводи обвинуваченого викладені у апеляційній скарзі про позитивну характеристику, тяжкий стан здоров`я та наявність на утриманні двох дітей, оскільки будь-яких даних на підтвердження стороною захисту не надано.

Апеляційний суд погоджуються з висновками суду першої інстанції про те, що перебуваючи на свободі підсудний ОСОБА_8 може здійснити спроби перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, оскільки під час досудового слідства та попередніх розглядів справи неодноразово змінював свої покази, схиляючи у свою чергу свідків до зміни свої показів.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що сама по собі тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину не може бути підставою для застосування, обрання та продовження запобіжного заходу, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, оскільки враховуючи обставини вчинення інкримінованих підсудному правопорушень та його наслідки смерть двох осіб, вважає доводи підсудного в частині відсутності підстав для продовження строку тримання під вартою необґрунтованими, оскільки у даному випадку та на даній стадії судового розгляду тримання під вартою ОСОБА_8 є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.

При цьому, апеляційний суд також враховує положення ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Доводи підсудного ОСОБА_8 про незаконність продовження тримання під вартою на невизначений строк апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки кримінально-процесуальним законодавством ( в ред. 1960 року) не передбачено строки тримання під вартою під час судового слідства та застосуються лише під час досудового слідства.

Таким чином, апеляційним судом встановлені мета та підстави для продовження взяття під вартою як запобіжного заходу, які на теперішній час не зникли та не зменшились, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині, суд визнає необґрунтованими.
Зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд обґрунтовано розглянув питання продовження строку тримання підсудного ОСОБА_8 під вартою та враховуючи суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів приходить до висновку, що продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 є виправданим, оскільки застосування інших запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення його поведінки та виконання завдань кримінального провадження.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 пояснень сторони захисту та прокурора, які вказали на тривалість розгляду справи, яка в тому числі пов`язана зі скасування попереднього рішення суду, апеляційний суд вважає, що обставини утримання підсудного під вартою на протязі тривалого часу, можуть свідчити про необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінальної справи в районному суді, в зв`язку з чим судова колегія вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання прав засудженого та першочерговість розгляду цієї кримінальної справи районним судом.
Керуючись ст. ст. 148, 150, 155, 274 КПК України (в редакції 1960 року), апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу підсудного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 30.07.2020 року по справі № 1-157/12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4