Справа № 307/2601/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.10.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11сс/4806/543/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2020 року частково задоволено погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 (далі - прокурор) клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області (далі - слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, й застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
На підозрюваного ОСОБА_7 покладені такі обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання, - утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками; - носити електронний засіб контролю.
Встановлено строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 24- ї години 30 жовтня 2020 року.

З матеріалів клопотання убачається, що 15 вересня 2020 року до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 cт. 185 КК України ОСОБА_7 .. Відповідно до клопотання, у ніч з 26 на 27 травня 2020 року (точного часу слідством не встановлено), ОСОБА_7 , знаходячись у смт. Солотвино, Тячівського району Закарпатської області, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу через незачинені ворота на гаражному приміщенні, що по АДРЕСА_2 , проник всередину, звідки таємно викрав належне власнику ОСОБА_8 , майно : бувші у користуванні шліфувальну машину марки «AlphaTools WS 115», вартість якої, згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ №11/593 від 28.08.2020 становить 422,50 грн., акумуляторний шуруповерт марки CMI-AS12E разом із зарядним пристроєм, вартість якого згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ №11/593 від 28.08.2020 становить 470, 29 грн.; котушку «Сaperlan», вартість якої, згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ №11/582 від 31.08.2020 становить 374,00 грн., пристрій підсилювач звуку «Grundig MR-100», вартість якого згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ №11/582 від 31.08.2020 становить 2767.00 грн.; внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4033,79 гривень. 02 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. У клопотанні також вказується на те, що підозра ОСОБА_7 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами : протоколом огляду місця події, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного зі свідком ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду предметів; висновками товарознавчих експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження. Сторона обвинувачення вважає, що оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, віднесеного до тяжких, за які Кримінальним кодексом України може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, враховуючи характер скоєного злочину, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може : переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки такі допитуються судом безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження ( про цей ризик свідчить те, що підозрюваний перебуває у товариських відносинах із свідками вчинення кримінального правопорушення); вчинити інше кримінальне правопорушення ( оскільки схильний до вчинення злочинів проти власності, про що свідчить і той факт, що щодо нього перебувають на розгляді у Тячівському районному суді обвинувальні акти в інших кримінальних провадженнях). Беручи до уваги вищевикладене, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий вважає, що є підстави для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, і за матеріалами провадження підозра ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Беручи до уваги те, що прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_7 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав, що щодо підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, що щодо підозрюваного ОСОБА_7 буде достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. При застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання, слідчим суддею взяті до уваги матеріали за клопотанням, відповідно до яких ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Тому клопотання задоволено частково.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що має бути скасована. На думку сторони обвинувачення докази, що зібрані на даному етапі слідства у достатній мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій, що підозра підтверджується такими доказами : протоколом огляду місця події, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного зі свідком ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду предметів; висновками товарознавчих експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження. Також вважає, що слідчим суддею не взято до уваги дані про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і застосований запобіжний захід не зможе запобігти таким ризикам. Окрім того, посилається на те, що ОСОБА_7 вже був засуджений, відбував покарання у місцях позбавлення волі та перебуваючи на волі вчиняє інші кримінальні правопорушення, у зв`язку із чим вбачається необхідність у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та адвокатки ОСОБА_12 , неявка яких з огляду на положення ст. 405 цього Кодексу не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: прокурор, підозрюваний та адвокатка належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; від вказаних осіб не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомостей про поважність причин їх неявки.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисниця адвокатка ОСОБА_12 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеня.Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема: протоколом огляду місця події, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведений з свідком ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду предметів; висновками товарознавчих експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру в скоєнні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України злочину. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Також, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України злочину (позбавлення волі на строк від 3 до 6 років), може спонукати підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, також береться до уваги і те, що наявність вказаних ризиків сторонами кримінального провадження також не оспорюється.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .. Не додано таких доказів прокурором і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, так і апеляційним судом апеляційної скарги прокурора.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів також бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, даних про те, що він негативно характеризується за місцем проживання, в матеріалах кримінального провадження немає, а також те, що відповідно до протоколу допиту підозрюваного, ОСОБА_7 визнає вину в скоєнні злочину.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги і положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що застосований слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти встановленим ризикам, - апеляційний суд з огляду на вищенаведене відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.

Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 вже був засуджений, відбував покарання у місцях позбавлення волі та перебуваючи на волі вчиняє інші кримінальні правопорушення. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд бере до уваги те, що ні в клопотанні про застосування запобіжного заходу, ні в апеляційній скарзі прокурора не вказується на відомості щодо судимостей ОСОБА_7 : час та суд, який постановляв вироки; статті КК України, за якими ОСОБА_7 було засуджено; призначене ОСОБА_7 покарання, а також не вказується на : номери кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 , які перебувають на розгляді в Тячівському районному суді; злочини (статті КК України), в скоєнні яких ОСОБА_7 обвинувачується; час та місце вчинення таких злочинів.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не взято до уваги дані про ризики, передбачені ст. 177 КПК України, - апеляційний суд зазначає, що слідчим суддею враховано наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, на які посилається орган досудового розслідуванні, і обґрунтовано визнано, що для запобігання вказаним ризикам достатнім буде застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 передбачені п. п. 1-4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, залишається без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи, і прокурор, не з`явившись на розгляд поданої ним апеляційної скарги, позбавив себе можливості довести обґрунтованість викладених у ній доводів.

Керуючись ст. ст. 176 - 179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2020 року, якою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: