Провадження № 1-кп/761/1309/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006379 від 09.06.2018, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою від 12 жовтня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_2 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 грудня 2020 року включно.

В судовому засіданні судом з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого, у зв`язку із неможливістю закінчити розгляд кримінального провадження до спливу вказаного строку, поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою відповідно до ст.331 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні оголосив клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою, оскільки вважав, що продовжують існувати ризики, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, а саме можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у виді домашнього арешту, обумовлюючи тим, що останній має місце проживання, та за час утримання в слідчому ізоляторі порушень порядку не допускав.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав позицію захисника. Вказав, що застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту є необхідним з метою допомоги матері.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільність подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини кримінальних правопорушень, які інкриміновані ОСОБА_2 , дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, а на даний час обвинувачується у вчиненні повторних протиправних дій корисливого характеру, і такі обставини судом оцінюються в контексті наявності ризику щодо повторного вчинення ним протиправних дій за умови перебування в межах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 не працює та не має постійного джерела прибутку, не одружений, суспільно-корисною працею не займається, неодноразово ігнорував судові виклики, у зв`язку з чим до нього застосовувався привід в судові засідання, що в сукупності свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та вказує на існування реального ризику щодо можливості останнього, перебуваючи на волі, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою ухилення від кримінальної відповідальності незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, і згадані обставини свідчать про необхідність застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

При цьому, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, з урахуванням наведених вище факторів не зменшує існуючих ризиків, та не є підставою для зміни чи скасування останньому вказаного запобіжного заходу.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить попередження зазначених прокурором ризиків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_2 в умовах тримання під вартою відсутні.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку про те, що запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою необхідно вважати продовженим до 23 січня 2021 року включно.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Визначаючи відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визначити заставу у співстановленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати його, ОСОБА_2 вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 291, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 січня 2021 року включно.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,
,
МФО: 820172,
Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,
р/р:№ UA1012089,
призначення платежу: застава за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року по справі № 761/38561/18, провадження № 1-кп/761/1309/2020.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Києва, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали оголосити 30 листопада 2020 року о 08 год. 15 хв.

Суддя: ОСОБА_1