Ухвала

12 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 643/16699/18
провадження № 51-4891 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Зокрема касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Проте засуджений у касаційній скарзі не наводить обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених указаною вище статтею, з огляду на положення статей 404, 412, 413, 414, 419 КПК.
Відповідно до 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак вимога у касаційній скарзі є суперечливою, оскільки засуджений просить скасувати вирок суду першої інстанції, не вказуючи при цьому нічого про ухвалу апеляційного суду, одночасно порушує питання про зміну судового рішення

із застосуванням статей 66, 75 Кримінального кодексу України.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги не зрозуміло, на які підстави для перегляду судових рішень у касаційному порядку засуджений вказує, і яке саме рішення

він просить прийняти судом касаційної інстанції.
Крім того засуджений не дотримався вимог ч. 5 ст. 427 КПК, оскільки не додав

до касаційної скарги копії судових рішень, які оскаржує.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду

м. Харкова від 28 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду

від 18 серпня 2020 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3