Номер провадження: 11-сс/813/1411/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.07.2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 31.03.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001219 від 07.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення,-

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 31.03.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001219 від 07.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що в судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили про необґрунтованість постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0001219 від 07.06.2017 року, так як всі необхідні та можливі слідчі (розшукові) дії в рамках кримінального провадження виконані, особою, яка подала скаргу, не наводиться належних підстав, які б свідчили про неповноту проведення досудового розслідування та передчасність прийняття рішення слідчим про закриття кримінального провадження та, на думку слідчого судді, в цілому свідчать про те, що скарга задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 31.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0001219 від 07.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з порушеннями норм матеріального та процесуального закону, а також висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя не взяв до уваги, що досудове розслідування проведено неповно та однобічно, оскільки слідчий не здійснив усі необхідні слідчі дії для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення та не дослідив наявні докази.

Заслухавши суддю-доповідача; потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 31.03.2020 року; слідчого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження; вивчивши та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя під час розгляду скарги не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та дійшов передчасного висновку про необхідність відмовити в задоволенні скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області проводилось досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні № 0001219, внесеному до ЄРДР 07.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Постановою слідчого від 31.03.2020 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_6 , слідчий суддя вказав, що в діях водія ОСОБА_8 не вбачається порушень вимог Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди та тяжкими наслідками. Цей факт свідчить про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що чинником настання аварійної обстановки є власні необережні дії пішохода ОСОБА_9 , що виразились в порушенні ним п.п. 4.7, 4.14 (а, б, г) Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із розглянутою подією ДТП, оскільки він перетинав проїжджу частину дороги в невстановленому місці у безпосередній близькості до транспортного засобу, який рухався.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо показань очевидця події ДТП ОСОБА_10 , а саме суперечність її пояснень, даних нею в день події правопорушення 06.06.2017 року та показань під час допиту слідчим 21.01.2020 року.

Так, слідчим суддею зазначено, що в показаннях 21.01.2020 року ОСОБА_10 , повідомляє про зовсім інший механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди, який суперечить відповідним поясненням її в день ДТП. Адже, у поясненнях від 06.06.2017 року ОСОБА_10 повідомляє, що була свідком падіння на вул. Лабораторній у м. Одесі з мототранспортного засобу пасажира - особи старшого віку, тоді як у показаннях в якості свідка вона ж повідомляє, що мав місце наїзд мопеда на чоловіка-пішохода, який у безпосередній близькості до рухомого мопеду став перетинати дорогу.

Суперечність в словах гр. ОСОБА_10 , даних нею в день ДТП та 21.01.2020 під час допиту слідчим свідчать про кардинально відмінні механізми розвитку ДТП (а.п. 9,10; та а.п. кримінального провадження 22,178), що потребувало належного дослідження слідчим у ході досудового розслідування та відповідної оцінки, однак з огляду на фактичні обставини така оцінка так і не була надана.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що також очевидцем події ДТП була ОСОБА_11 , яка у своїх поясненнях поліції зазначила, що також бачила, як з мопеда падали і пасажир, і водій, після чого пасажира було госпіталізовано каретою швидкої медичної допомоги.

Разом з тим, під час допиту в якості свідка зазначена особа вказала обставини події, аналогічні, ОСОБА_10 , про те, що пішохід вийшов на дорогу на тому ж місці та на нього наїхав мопед.

Під час допиту зазначених свідків слідчий жодним чином не намагався усунути суперечності в їх показаннях, а, навпаки, призначив судову автотехнічну експертизу, виходячи із останніх, не перевірених показань свідків.

Такі протиріччя та наявність неточностей в описовій частині постанови слідчого свідчать про необ`єктивність показань свідка, а відтак вплинути на якість проведеної автотехнічної експертизи.

Жодним чином слідчий не перевірив доводи потерпілого ОСОБА_6 про необхідність проведення додаткових та одночасних допитів вказаних та інших свідків, належного дослідження наявних у кримінальному провадженні відомостей про подію ДТП.

Більше того, у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 та в постанові про закриття кримінального провадження слідчий вказував про те, що мопед на момент події ДТП перебував на відстані 2 метрів від правих коліс мопеда до правого краю проїзної частини, також у протоколах допиту свідків жіночої статі (а.п.178,190) слідчий викладав їх пояснення від імені особи чоловічої статі. Зазначене свідчить про те, що досудове розслідування кримінального провадження проведено неповно, поверхово без дослідження всіх обставин події правопорушення та належної оцінки отриманих доказів.

Комплексні медико-автотехнічна та автотехнічна й транспортно-технологічна експертизи передбачали встановлення механізму розвитку ДТП з огляду наявних матеріалів кримінального провадження, однак висновками таких експертиз не надано відповідей на поставлені питання через ймовірно відсутність достатнього для оцінки матеріалу.

Не зрозуміло, які відомості стали достатніми для відповідного висновку автотехнічної експертизи від 23.03.2020 року, адже за умови суперечностей показань свідка ОСОБА_10 , відсутності конкретизації розвитку механізму ДТП з боку ОСОБА_12 , ознак переміщення транспортного засобу та відсутності інших даних виникає питання щодо точності, об`єктивності, повноти відповідного експертного дослідження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що під час досудового розслідування слідчий не провів в повному обсязі дій для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження, забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.

Викладені обставини свідчать про передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження №0001219 від 07.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на що не звернув уваги слідчий суддя, відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що під час розгляду скарги ОСОБА_6 слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду та передчасно прийшов до висновку про залишення її без задоволення.

Встановлена апеляційним судом невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, згідно з положеннями ст.409, 411 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи скарги ОСОБА_6 є обґрунтованими, в зв`язку з чим, з урахуванням наведених обставин, скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді і постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягають скасуванню, з направленням матеріалів кримінального провадження процесуальному керівнику для організації досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вимоги ст.407 КПК України, яка встановлює, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу; апеляційний суд, враховуючи необхідність скасування оскарженої ухвали слідчого судді, вважає необхідним постановити нову ухвалу, якою слід задовольнити скаргу ОСОБА_6 , скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та направити провадження прокурору для організації досудового розслідування, в ході якого належить встановити та дослідити докази та обставини кримінального правопорушення, необхідні для винесення об`єктивного та обґрунтованого висновку щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

Керуючись статтями 303, 306, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.07.2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 31.03.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001219 від 07.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 , постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 31.03.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001219 від 07.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - скасувати та направити матеріали кримінального провадження №0001219 від 07.06.2017 року прокурору - процесуальному керівнику для проведення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4