Справа № 357/4240/20
У Х В А Л А
17 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

представника третьої особи, щодо якої вирішено питання про права у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11

третьої особи, щодо якої вирішено питання про права у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10

розглянувши в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні питання про можливість призначення обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Прокурор та потерпілі вважають, що на підставі обвинувального акту слід призначити судовий розгляд

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Як на підставу для повернення обвинувального акту посилається на ту обставину, що обвинувачення є неконкретним та не зрозумілим, оскільки правові висновки ґрунтується на нормативних актах які втратили чинність, в обвинувальному акті відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що на думку захисника позбавить суд можливості виконати обов`язок роз`яснити обвинувачення. Також в обвинувальному акті міститься посилання на докази сторони обвинувачення, що ставить сторону захисту у нерівноправне становище що суперечить принципу рівноправності та змагальності сторін. Крім того захист зазначає, на відсутність у реєстрі матеріалів кримінального провадження даних про прийняті під час досудового розслідування рішення слідчим суддею.

Обвинувачений ОСОБА_9 , третя особа, щодо якої вирішено питання про права у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 та його представник підтримали позицію захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт крім інших має містити такі відомості:

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт, затверджений 30 квітня 2020 року прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 формально містить відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Наведені захисником доводи в частині формулювання обвинувачення є предметом доказування саме стороною обвинувачення виходячи з принципу змагальності та входять до питань, які суд має вирішити, ухвалюючи вирок в нарадчій кімнаті, а отже не є перешкодою для призначення судового розгляду.

Твердження сторони захисту про порушення принципу рівноправності та змагальності сторін оскільки в обвинувальному акті міститься посилання на докази сторони обвинувачення, суд не бере до уваги, оскільки обвинувальний не містить переліку доказів у справі. Посилання в обвинуваченні на певні документи, які наведені або як форма рішень обвинуваченого чи форма рішень, що обумовлювали його дії, в силу специфіки злочину та предмету розслідування не можуть розцінюватися судом як посилання на доказ.

Відсутність у реєстрі посилання на прийняті рішення не є перешкодою для призначення судового розгляду, оскільки учасники мали можливість знайомитись з матеріалами справи та вказана неповнота може бути виявлена та усунута в ході судового розгляду.

Вирішуючи питання про повернення обвинувального акту суд також враховує, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, тому вказані захисником обставини не призведуть до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - право на справедливий суд.

Керуючись ст. ст. 291, 314-316, 371, 372 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, визнати таким, що відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Підстав для прийняття рішень по справі, передбачених п. п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України немає.

Продовжити виконання вимог ст. 314-1, 315-316 КПК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1