Номер провадження:1-кп/521/161/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретарка ОСОБА_4
прокурор ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
за участі обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження терміну перебування під вартою ОСОБА_7 за кримінальним провадженням у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суд поставив на обговорення учасників судового провадження питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк дії запобіжного заходу.
Сторона захисту просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Вислухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення щодо продовження строку тримання під вартою необхідно задовольнити з наступних підстав.
ОСОБА_7 обвинувачується, у скоєнні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) щодо вчинення особливо тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Таким чином, тяжкість покарання на даному етапі вже не може свідчити про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування або суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України), проте суд вважає, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 до скоєння злочину, в якому обвинувачується, не мав постійного місця мешкання та тимчасово мешкав у «Центрі адаптації та реабілітації осіб без постійного місця мешкання», то він може переховуватись від суду.
Щодо обрання альтернативного запобіжного заходу, то відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.
Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, судом не встановлено.
Також, суд на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України та оцінюючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 и 178 КПК України вважає, що застосування застави до ОСОБА_7 неможливе.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 09.02.2020 року, включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3