Провадження №1-кп/447/77/21
Справа №447/1849/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2021 Миколаївський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження №0000237, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.06.2020 про обвинувачення

ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва. Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого. інваліда ІІІ групи, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_6

представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

практичний психолог ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 13.06.2020 близько 20 години перебуваючи на спортивному майданчику по вул. Д.Галицького, у м. Миколаїв, Львівської області, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, прикладаючи фізичну силу, схопив правою рукою за ліву руку малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та завдав йому кулаком лівої руки удар по правій щоці, внаслідок чого потерпілий впав на землю.

Перебуваючи на землі ОСОБА_3 знову завдав потерпілому 4 удари правою ногою по тілу, чим спричинив малолітньому потерпілому закриту черепно мозкову травму у вигляді синця на голові, струсу головного мозку, садна на спині та на лівій кінцівці, котрі згідно висновку експерта №124/2020 від 22.06.2020 утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів), могли виникнути 13 червня 2020 за обставин події, що мала місце 13.06.2020 та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у скоєному визнав частково та дав показання про те, що дійсно між ним та неповнолітнім ОСОБА_5 виник конфлікт, в ході якого він вдарив дитину кулаком по щоці, після чого поправив себе та наполягав, що бив долонею. Щодо того, що дитина впала на землю показав суду, що він його поклав на землю, бо внаслідок його удару дитина, яку він вдарив, почала вириватися у нього з рук та хотіла втекти і він хлопчика, щоб той не вдарився об землю поклав, тримаючи однією рукою за руку, після чого присів на коліно та запитував його про те, чи хлопчикові це було треба, також підтвердив покази свідка ОСОБА_10 про те, що вона на нього накричала і забрала малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , щоб той його більше не бив, про те, що копав непритомного хлопчика заперечив і те, що приводив до чуття дитину також заперечив.

Вимогу про відшкодування майнової шкоди визнав повністю, а щодо відшкодування моральної шкоди заперечував, зазначав, що він сам є потерпілим від малолітнього ОСОБА_11 , а тому просив відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні просив призначити покарання у виді мінімального штрафу.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 125 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, його винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , даними в судовому засіданні в присутності практичного психолога Миколаївської ЗОШ І-ІІІ, який показав суду, що 08.06.2020 близько 19-00 хлопчик, який доводиться внуком обвинуваченого ОСОБА_3 , махав палкою та вдарив його брата, він підійшов забрав в того хлопчика палку, після чого той почав плакати, а ОСОБА_3 підбіг до нього, і копнув. Це він зрозумів, бо відчув удар в праву сідницю, далі обвинувачений розвернув його до себе обличчям і тримаючи за ліву руку вдарив кулаком в обличчя. Від удару він впав та більше нічого не пам`ятає. Потім пригадує як ОСОБА_3 його відкачував, а саме: приклав йому дві руки до серця і натискав на грудну клітку. Згодом він підняв голову і свідок ОСОБА_12 , після того як він сказав їй де живе, відвела його додому. Коли вона його забирала від ОСОБА_3 той кричав, що він ( ОСОБА_13 ) з ним ще не закінчив. Додатково, неповнолітній свідок ОСОБА_5 зазначив, що його боліла права нога і щелепа, почував себе погано. Даний кофлікт він згадував 5-6 разів, він приймав таблетки від болю та коли спить, то періодично прокидається серед ночі, бо йому сниться як ОСОБА_3 його б`є. Після події він людей не почав боятись, йому виписали ліки, мама його заспокоювала, казала, що ОСОБА_3 його більше рухати не буде. Мама після події плакала, він це бачив кілька разів.

- показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , яка показала суду, що потерпілий є її неповнолітнім сином. До зазначеного інциденту у неї з обвинуваченим ОСОБА_3 були нормальні відносини. В той вечір, коли сталась подія, то прибігли діти і повідомили, що побили її сина, після того вона звернулась в лікарню так, як сина тошнило, його боліла голова, в нього був струс мозку, однак від госпіталізації відмовились. Жіночка, яка є свідком - ОСОБА_10 привела їй сина. Дитина була обпісяна, на руках - кров. Син розказав, що його побив старший чоловік. Обвинуваченого ОСОБА_3 та його жінку їй показали діти. Про подію їй розказали: сам син, діти та свідок ОСОБА_14 . Вони з обвинуваченим не примирились.

- показаннями практичного психолога Миколаївської ЗОШ І-ІІІ - ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні зробила висновок, що неповнолітній ОСОБА_5 говорить правду, дитина зазнала не тільки фізичних ушкоджень, але й моральних страждань, отримала психологічну травму, яка буде супроводжувати його все життя.

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , допитаного за участю законного представника ОСОБА_16 , який показав суду, що вони з хлопцями гуляли біля спортмайданчика і під час гуляння обвинувачений ОСОБА_3 побив ОСОБА_17 . Також зазначив, що йому відомо про те, що у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 був струс мозку і щось з пальцем. Коли вони ОСОБА_18 вели додому, то з пальця кров текла. Він бачив як ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 в щелепу і той впав на землю, ОСОБА_3 його копав, однак скільки разів не пригадує. Обвинувачений перестав бити, бо підійшли дорослі. Також зазначив, що він дуже злякався.

- показаннями свідка, яка є законним представником неповнолітнього свідка - ОСОБА_16 , яка показала, що про конфлікт їй відомо зі слів її сина, він розказав, як ОСОБА_5 старший дядько побив і копав. Син їй про це розповідав цілий день і на другий день також плакав, розказав, що ОСОБА_19 захистив свого брата, а дівчинка сказала, що б`ють внука ОСОБА_3 і той почав бити хлопця.

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що приїхавши під магазин побачила як ОСОБА_3 біжить за дитиною і почав її бити, вона, підбігши до дитини, обернула хлопчика до себе, він був дуже наляканий і обпісяний. Вона бачила подію, зокрема, зазначила, що по обличчю був один удар від якого дитина впала, обвинувачений ОСОБА_3 наніс 3-4 удари ногою і руками, коли дитина лежала. Побачивши це вона почала кричати і бігти, щоб врятувати дитину, вона кричала як так можна бити дитину, ОСОБА_3 казав, що хлопчику нічого не є і він може стояти, але хлопчик встати з землі не міг. ОСОБА_3 їй пояснив, що побив дитину, бо той образив його внука.

- протоколом огляду місця події від 09.07.2020, у відповідності до якого огляд проводився у світлу пору доби, ОСОБА_3 , повів учасників огляду на місце де були завдані тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_5

- фототаблицею, долученою до протоколу огляду місця події від 09.07.2020 на якій зафіксовано орієнтуючу фотозйомку місця, де ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_5

- висновком експерта №124/2020, з якого встановлено, що закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця на голові, струсу головного мозку, садна спини, лівої в/кінцівки утворилися від дії тупого(тупих) предмету (предметів), могли виникнути 13 червня 2020 за вищевказаних обставин та відносяться: закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця на голові, струсу головного мозку - до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а садна спини, лівої в/кінцівки - до легкого тілесного ушкодження.

Наведені, досліджені в судовому засіданні докази є належними та допустимими. Показання неповнолітнього потерпілого та свідків є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та з іншими доказами, відповідають дійсним обставинам кримінального провадження, підтверджують вину обвинуваченого та спростовують його твердження про те, що його дії не могли заподіяти потерпілому значної фізичної та моральної шкоди.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: вимогу про відсутність судимостей; копію довідки №835962, у відповідності до якої ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи; довідки про не перебування на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого, згідно з якою ОСОБА_3 характеризується типово; довідку про склад сім`ї.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, неповнолітнього потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується типово, є інвалідом ІІІ групи, його вік, сімейний стан, обставину, яка пом`якшує покарання часткове сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину щодо малолітньої дитини. Також суд враховує те, що злочин вчинено дорослою особою, яка мала б бути прикладом для дітей та захищати їх, однак своїми діями показав дітям, що були присутні на дитячому майданчику, - нестриманість, нехтування суспільними правилами і нормами та вказав на можливість вирішення питань силою, що є неприпустимим і може негативно вплинути на поведінку присутніх дітей, які були очевидцями події та пережили страх. За таких обставин, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України за якою він обвинувачується у виді арешту так як тільки таке покарання зможе сприяти виправленню підсудного і буде запобіжником в майбутньому та надасть можливість обвинуваченому обдумати свою поведінку та не вчиняти в майбутньому нових правопорушень.

Крім цього, суд вважає за необхідне задоволити заявлений ОСОБА_6 цивільний позов виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» «... моральна шкода може полягати, зокрема- у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ... у порушенні інших цивільних прав, ... у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Згідно ч.2 ст.127 КПК України «Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні».

Враховуючи те, що потерпілий в результаті вчинення відносно нього кримінального правопорушення зазнав психологічної та фізичної травми, яка проявилася у тимчасовому порушенні нормальних життєвих зав`язків, переживанні, втраті сну, сорому пережитого під час побиття. Крім моральної шкоди батькам неповнолітнього потерпілого завдано майнової шкоди, яка полягає у витратах на лікування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з урахуванням положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України позов підлягає до задоволення. З обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути 1845 (одну тисячу вісімсот сорок п`ять тисяч) грн. 70 коп. майнової шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.127, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді двох місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_20 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1845 (одну тисячу вісімсот сорок п`ять) грн. 70 коп. майнової шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1