Справа № 308/8140/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2020 року м. Ужгород
Клопотання мотивує тим, що 13.08.2020 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «УРАЛ 375» державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виконання маневру виїзду з другорядній дороги вулиці Промислова на головну дорогу вулицю Гагаріна, в населеному пункті місто Іршава, неподалік будинку № 123, діючи в супереч вимог п.п. 1.3.; 2.3. «б»; 10.1. та 16.11. «Правил дорожнього руху України», проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, перед початком зміни напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу у русі транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі та почав виконувати маневр повороту ліворуч, чим не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення з мотоциклом марки «Bajaj Pulsar NS 200», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який рухався по головній вулиці Гагаріна із сторони центру міста Іршава у напрямку села Брід, Іршавського району, у своїй смузі руху, та мав перевагу у русі, у наслідок чого відбулося зіткнення передньою частиною мотоцикла з передньою правою частиною вказаного автомобіля.
В результаті чого водій мотоцикла марки «Bajas Pulsar 200» ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.
13.08.2020 року після проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автомобіль марки «УРАЛ 375» державний номерний знак НОМЕР_1 , був вилучений та відданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Іршавського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, з метою його подальшого детального огляду та фіксації, а також проведення необхідних експертиз.
Вказаний автомобіль є власністю громадянина ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_2 , однак, перебуває у фактичному користуванніпідозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 .
Враховуючи, що автомобіль марки «УРАЛ 375» державний номерний знак НОМЕР_1 , є доказом злочину, слідчий просить накласти на нього арешт у даному кримінальному провадженні.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, подав повідомлення в якому просив проводити розгляд за його відсутності.
Власник майна ОСОБА_6 , в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Однак, його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно протоколу огляду місця події від 13.08.2020 року, було вилучено автомобіль «УРАЛ 375» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , копію якого додано до матеріалів клопотання, власником автомобіля марки автомобіль марки «УРАЛ 375» державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 .
Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 13.08.2020 року автомобіль марки «УРАЛ 375» державний номерний знак НОМЕР_1 було визнано речовим доказом.
Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
За таких обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, зокрема судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу, призначеної згідно постанови слідчого від 17.08.2020 року, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його, як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки, за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання - задовольнити.
Заборонити власнику і користувачам користуватись та розпоряджатись вищевказаним майном.
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1