Дата документу 02.02.2021 Справа № 334/7023/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/32/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/7023/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність органів досудового розслідування.

Згідно зі змістом судового рішення, до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність органів досудового розслідування, яка полягає у невнесенні його заяви про вчинення кримінального правопорушення за ст.ст.186, 191, 197 КК України до ЄРДР.

Відмовляючи заявнику у відкритті провадження за його скаргою, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що кримінальне провадження №0001712 від 17 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України закрито, а зазначене заявником питання може вирішуватись виключно до початку здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною і підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що 24.11.2020 року він звернувся до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Про прийняття заяви саме 24.11.2020 року свідчить відмітка на самій заяві. В заяві він повідомив про обставини, які вказують на вчинення кримінальних правопорушень, що підпадають під ознаки ст.ст.186, 191, 197 КК України. Проте, відомості до ЄРДР внесені не були, а тому він звернувся до слідчого судді.

Разом з цим, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, оскільки послався на кримінальне провадження №0001712 за його заявою від 22.02.2019 року.

Також зазначає, що не був присутнім в судовому засіданні 04 грудня 2020 року, йому було відмовлено у відкритті провадження, копію ухвали отримав 15 грудня 2020 року, апеляційна скарга була подана ним 16 грудня 2020 року, а тому вважає строк на оскарження ухвали слідчого судді не пропущеним.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор та ОСОБА_6 не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку розгляду справи ОСОБА_6 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Прокурором заяви про відкладення розгляду провадження не надано.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, а також те, що ОСОБА_6 не був присутнім в судовому засіданні, йому було відмовлено у відкритті провадження, копію ухвали слідчого судді отримав 15.12.2020 року, апеляційна скарга була подана ним 16.12.2020 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до п.3 розділу 3 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 р. № 100, заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 р. № 930, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою бездіяльність органів досудового розслідування, яка полягає у невнесенні його заяви про вчинення кримінального правопорушення за ст.ст.186, 191, 197 КК України до ЄРДР.

Відмовляючи заявнику у відкритті провадження за його скаргою, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що кримінальне провадження №0001712 від 17 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України закрито, а зазначене заявником питання може вирішуватись виключно до початку здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Норма ч.1 ст.214 КПК України містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви, повідомлення вони мають бути про вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, на підставі ст.25 КПК України проголошено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. З вказаною нормою кореспондується вимога п.4 ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

За такого нормативного закріплення позиція щодо автоматичної реєстрації відомостей по всіх заявах і повідомленнях, які надходять до слідчого, прокурора, дізнавача для порушення кримінального провадження, є помилковою, адже сама норма опосередковано містить вимогу наявності відомостей про кримінальне правопорушення. Отже, навіть у чинній редакції ч.1 ст.214 КПК України проблема щодо внесення відомостей до ЄРДР і оскарження відповідної бездіяльності лежить у площині застосування і вибіркового застосування нормативних формулювань.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Таким чином, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може мати місце лише у разі:

- надходження заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений повноваженнями вносити дані до ЄРДР (відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення). Однак слід додатково наголосити, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань;

- наявності у заяві, повідомленні інформації, яка може свідчити про вчинення кримінального правопорушення (для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне;

- невнесення відомостей за заявою, повідомленням, які надійшли уповноваженому суб`єкту і містять ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування особі, яка вважає її права порушеними, та яка повинна довести ці обставини і звернутись за захистом порушених прав у спосіб, визначений законодавством саме для цих обставин.

Разом з цим, подана ОСОБА_6 заява до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, копія якої наявна в матеріалах справи, не містить інформації, яка може свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, ознаки складу цих правопорушень, короткий виклад обставин, наведених заявником. Відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне. Тобто, його скарга містить виключно перелік статей кримінального кодексу України і припущення щодо наявності суб`єктивної сторони злочинів, без зазначення фактичних обставин, наведених заявником, які б свідчили про наявність ознак злочинів (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення злочинів), що не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування. Не містить такої інформації і скарга ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування в порядку ст.303 КПК України.

Таким чином, як у заяві до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, так і в скарзі ОСОБА_6 не було зазначено, які саме його права були порушені, а тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи заявника.

Крім того, під час розгляду заяви ОСОБА_6 слідчим суддею було встановлено, що 22.02.2019 року ОСОБА_6 звертався до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із аналогічною заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Заявником були повідомлені обставини, які вказують на вчинення кримінальних правопорушень, що підпадають під ознаки ст.ст.186, 191, 197 КК України. Оскільки дані до ЄРДР внесені не були, бездіяльність була оскаржена до слідчого судді.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2019 року було зобов`язано орган досудового розслідування внести до ЄРДР відомості на підставі заяви ОСОБА_6 від 22.02.2019 року.

06.09.2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001712 відповідно до ст.219 КПК України закінчився. Ухвали на продовження строку досудового розслідування не надходило.

Таким чином, по вказаному кримінальному провадженню за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.186, 191, 197 КК України, жодній особі не було повідомлено про підозру та закінчився строк досудового розслідування, у зв`язку з чим кримінальне провадження було закрито.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначені поняття основних термінів, які вжито в цьому кодексі, а саме досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Досудове слідство - форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування злочинів.

Главою 24 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування.

Відповідно до вимог п.10 ч.1 ст.284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Разом з цим, під час апеляційного розгляду було встановлено, що заява ОСОБА_6 до органу досудового розслідування від 24.11.2020 року аналогічна його заяві, яка була подана 22.02.2019 року, в якій викладені ті ж самі обставини та перелік статей кримінального кодексу України. За його заявою від 22.02.2019 року органом досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР за №0001712, в рамках досудового розслідування проводились слідчі дії, в подальшому у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування кримінальне провадження було закрито.

Проте, ОСОБА_6 повторно звернувся до органу досудового розслідування із заявою про вчинені злочини, яка містить виключно перелік статей кримінального кодексу України та за аналогічними обставинами, які вже перевірялись органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження, яке було завершено його закриттям.

Колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_6 не містить жодних вимог, які відносяться до компетенції слідчого судді та мають бути ним розглянуті, тобто скарга не містить даних про порушення права ОСОБА_6 під час досудового розслідування, не наведені такі вимоги і в апеляційній скарзі. Особа, яка вважає її права порушеними, повинна довести ці обставини і звернутись за захистом порушених прав у спосіб, визначений законодавством саме для цих обставин.

Отже, заява ОСОБА_6 , подана до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочини, і не містить конкретних та достатніх даних про можливість вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року у справі «Скорик проти України» суд зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.ст.307, 370 КПК України, який на законних підставах відмовив ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність органів досудового розслідування, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4