Справа № 466/7939/20
У Х В А Л А

03 листопада 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000521 від 25.06.2020 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

26.10.2020 прокурор подав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, розуміючи, що діяльність, пов`язана із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, є суспільно-небезпечною, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в період лютого-березня 2020 року (точних обставин досудовим розслідуванням не встановлено), був залучений ОСОБА_6 до організованої групи з метою вчинення систематичного незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено героїну.

ОСОБА_6 , в період лютого-березня 2020 року, з метою безперебійного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено героїну, вирішив утворити та очолити стійку організовану групу, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено героїну.

З цією метою ОСОБА_6 , в період лютого-березня 2020 року (точних обставин досудовим розслідуванням не встановлено), залучив до організованої групи свого знайомого ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

При цьому, матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виділено в окреме провадження.

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , діючи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, увійшли до створеної та очолюваної ОСОБА_6 організованої групи для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам групи, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_6 як керівнику та організатору групи.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфікуються як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені організованою групою, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України.

Прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, просить застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначення застави.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 проти клопотання заперечили та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, пояснення захисника, обвинуваченого, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України суд, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178КПКУкраїни та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності даних обставин, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_3 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, заборонених в обігу направлене проти здоров`я нації, вчинено умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак порушує основоположні цінності суспільства, наявність ознак справжнього інтересу, придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, що призводить до суттєвого погіршення криміногенної обстановки як в масштабах Львівської області, так і всієї держави, призводить до формування негативного іміджу держави на міжнародній арені та на шляху європейської інтеграції в контексті неспроможності держави ефективно протидіяти організованій злочинності, незаконному постачанню та збуту наркотичних засобів, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти вище зазначеним ризикам..

У відповідності до ст.21 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність та передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні

Суд вважає за недоцільне досліджувати наявність чи відсутність доказів вини обвинуваченого ОСОБА_3 на даній стадії процесу при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи.

Суд дійшов висновку, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, є достатні підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі, встановленому ухвалою слідчого судді.

Керуючись ст. 177, 183 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора слідчої СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_12 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Визначити термін дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Львівському слідчому ізоляторі №19 - шістдесят днів - з 23.07.2020 до 20.09.2020 включно.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_12 обов`язків, визначених КПК України визначити запобіжний захід у вигляді застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 87880 (вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят гривень 00 коп.), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави (частки майна, попередньо визначеної суми судових витрат тощо), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0000757.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_12 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 20 вересня 2020 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Львівського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Львівського слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_12 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 ..

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_12 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1