Справа № 694/1064/20
Провадження № 1-кс/690/109/20
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна
04 вересня 2020 року м. Ватутіне

Слідчий суддя Ватутінського міського суду Черкаської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області клопотання у кримінальному провадженні № 0000552 про арешт тимчасово вилученого майна,
ВСТАНОВИВ:
До Ватутінського міського суду Черкаської області з Черкаського апеляційного суду, у порядку ст. 34 КПК України, надійшло клопотання слідчого Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000552, про накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai», модель «Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , визначивши місцем його зберігання територію штрафного майданчику Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області, що за адресою: вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка Черкаської області.
Вказане клопотання мотивоване необхідністю забезпечення можливості проведення повного, всебічного та об`єктивного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000552, зокрема запобіганню втраті майна, яке є речовим доказом, та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , повноваження якого у даному кримінальному провадженні підтверджено витягом з ЄРДР від 24.08.2020 року у кримінальному провадженню № 0000552, підтримав вказане клопотання з підстав, наведених у ньому. Додатково вказав, що необхідність накладення арешту на вказаний автомобіль, який належить ОСОБА_6 , необхідне для проведення експертиз, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також з метою збереження вказаного речового доказу.
Адвокат ОСОБА_4 , представник ОСОБА_6 , надав до суду письмові заперечення щодо вказаного клопотання. За змістом яких 24.08.2020 року слідчим вилучено у ОСОБА_6 вказаний автомобіль та технічний паспорт на нього, а до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт слідчий звернувся з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому повинен був 26.08.2020 року повернути вилучене майно та документи, однак станом на даний час цього не зроблено. Крім того, автомобіль ОСОБА_6 придбаний за кредитні кошти, а тому на даний час перебуває у заставі банку. Додатково зазначив, що відсутня необхідність у накладенні арешту на автомобіль ОСОБА_6 , оскільки він особисто заінтересований у об`єктивному встановленню всіх обставин справи, так як вважає, що не мав можливості уникнути зіткнення з жінкою, яка раптово вибігла на дорогу.
У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000552, розпочате 24.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Підставою для реєстрації вказаного кримінального провадження стало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 24.08.2020 року близько 10 год. 15 хв. по вул. Ювілейній у м. Ватутіне Черкаської області, навпроти будинку № 2, у ході якої ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на ОСОБА_7 , внаслідок якого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки.
За результатами огляду місця дорожньо-транспортної події від 24.08.2020 року, проведеного у м. Ватутіне по вул. Ювілейній, поблизу будинку № 2, вилучено автомобіль «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , який має пошкодження нижньої частини переднього бамперу у вигляді злому, а також свідоцтво про його реєстрацію № НОМЕР_2 .
Постановою слідчого від 25.08.2020 року автомобіль «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000552.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 , автомобіль марки «Hyundai», модель Elantra», 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , належить ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ).
Згідно кредитного договору від 06.11.2019 року № 0055/11/2019/0006, укладеного між ПАТ АК УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_6 , останньому надано кредит у сумі 300 000 грн. на придбання автомобіля «Hyundai Elantra», 2019 року випуску, та вказаний автомобіль перебуває у заставі вказаної банківської установи у якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором.
Заслухавши доводи прокурора та представника ОСОБА_6 , вивчивши клопотання та матеріали, додані до нього, вважаю, що відсутні достатні підстави для його задоволення.

Положеннями п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, крім іншого, у випадку, передбаченому ч. 5 ст. 171 КПК України.

За змістом ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмовляючи у задоволені вказаного клопотання слідчий суддя враховує те, що автомобіль «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000552, однак залишається недоведеними ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження його власником.

Також відчуженню автомобіля «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , перешкоджає факт перебування його у заставі за кредитним договором від 06.11.2019 року № 0055/11/2019/0006.

Крім того, слідчий вилучивши вищевказаний автомобіль 24.08.2020 року, звернувся з клопотанням про його арешт лише 26.08.2020 року, що підтверджується відомостями щодо рекомендованого поштового відправлення № 469, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Вказане свідчить про виникнення у слідчого обов`язку з 26.08.2020 року повернути ОСОБА_6 тимчасово вилучені у нього майно та документи, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, а звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту поза межами строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, не звільняє від нього.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити у накладенні арешту на вказаний у клопотанні автомобіль, оскільки потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_6 , який є його власником.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131-132, 167-169, 170-171, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000552, про накладення арешту тимчасово вилученого майна.
Копію ухвали надіслати до СВ Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області для відому.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено о 11 год. 00 хв. 08.09.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1