№ 207/3314/19
№ 1-в/207/108/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське подання начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про приведення вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року, ухваленого відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII у частині вирішення питання про пом`якшення покарання, -

В С Т А Н О В И В:
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року, ОСОБА_3 було засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до 2 (двух) років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_3 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

16 липня 2020 року, Південний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням, у якому просить про приведення вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року, ухваленого відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII у частині вирішення питання про пом`якшення покарання.
Прокурор у судове зсідання, повідомлений належним чином про день та час місця проведення подання, не з`явився.
Засуджений ОСОБА_3 будучи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Представник Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_4 згідно своєї зави просила задовольнити подання.

Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду подання до суду не надходило і за ініціативою суду не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.

Суд дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши думку представника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області, вважає за можливим задовольнити подання з наступних підстав.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 був звільнений з випробовуванням на іспитовий строк 1 рік.

Вирок набрав законної сили 23 грудня 2019 року.

З 23.01.2020 року ОСОБА_3 перебуває на обліку Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

У відповідності до п.2ч.2ст. 539КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1п.13 ст.537Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74Кримінального кодексу України.
Приписами ч. 3 ст. 74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
З 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617).
Пунктом 188 частини 2 вказаного Закону внесені зміни до ч. 1ст. 309 КК України, якими в абзаці другому частини першої слова «від п`ятдесяти до ста» замінено словами «від однієї тисячі до трьох тисяч», а слова «трьох років, або позбавленням волі на той самий строк» замінено словами «п`яти років».
Таким чином, максимальна межа покарання з 01.07.2020 р. передбачає більш м`який вид покарання: обмеження волі, ніж було призначено ОСОБА_3 : позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
З вказаної норми вбачається, що вона не містить іншого регулювання питання, що вирішується, відносно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2019 р., ОСОБА_3 призначено більш суворий вид покарання, ніж той, що передбачений санкцією ч. 1 ст. 309 КК України станом на момент надходження відповідного подання органу пробації.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що Закон № 2617має зворотну дію у часі.
Згідно п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення : одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Відповідно до ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Застереження щодо застосування покарання до ОСОБА_3 у виді обмеження волі, передбачені ч. 3 ст. 61 КК України, відсутні.
Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлене подання підлягає задоволенню.
Водночас, оскільки вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, суд позбавлений можливості вважати ОСОБА_3 таким, що засуджений до покарання у виді обмеження волі строком на 5 років (максимальна межа), оскільки у співвідношенні такий вид покарання відповідатиме 2 рокам і 6 місяцям позбавлення волі.
В той же час, оскільки приведення вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року, ухваленого відносно ОСОБА_3 , у відповідність до вимог Закону № 2617 матиме наслідком поліпшення становища засудженого шляхом призначення менш суворого виду покарання, суд вважає за можливе пом`якшити покарання ОСОБА_3 1 з 1 року позбавлення волі до 2 років обмеження волі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 61, 72, 74 КК України, ст.ст.372, 537, ст. 539 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Подання Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про приведення вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзерижнська Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року, ухваленого відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Дніпродзерижнська Дніпропетровської області, гр. України, освіта середня спеціальна, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII у частині вирішення питання про пом`якшення покарання задовольнити.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 4 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченогоОСОБА_3 обов`язкиперіодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1