Провадження №11-кп/801/181/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2020 р. за № 00000198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року, про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, до 07.02.2021 року включно, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно матеріалів кримінального провадження № 00000198, внесеного до ЄРДР 24.05.2020 р. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з 10.12.2020 року до 07.02.2021 року включно.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу суддя вказав, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, який є тяжким. У ОСОБА_8 відсутні соціально стримуючі зв"язки, а саме відсутні докази про працевлаштування та постійний дохід, наявність на утриманні неповнолітніх дітей. Обвинувачений ОСОБА_8 зареєстрований у житлі, яке належить його родичеві, однак, за місцем реєстрації тривалий час не проживав, оскільки проживав в житлі співмешканки, а перед затриманням проживав у житлі, яке належить його матері. Крім того, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконний вплив на потерпілу та свідків.

Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд послався на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту у певний період доби, є недостатнім і не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вимоги апеляційної скарги особи, що її подала.
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року про задоволення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів і про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Просить звільнити ОСОБА_8 з-під варти, постановити нову ухвалу, якою застосувати особисте зобов`язання до ОСОБА_8 із зобов`язанням прибувати за першою вимогою до суду, слідчих, прокурорів по даному кримінальному провадженню.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що клопотання прокурора безпідставне, не основане на жодному доказі про існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, побудоване виключно на заборонених нормами прямої дії ст. 62 Конституції України припущеннях. Розгляд клопотань прокурора та сторони захисту відбувався поверхнево, не об`єктивно, упереджено щодо ОСОБА_8 . Як у зазначеному клопотанні прокурора, так і в ухвалі суду від 10.12.2021 року не наведено жодного доказу, яким би обґрунтовувалось реальне існування хоча б одного із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України. Це сталось тому, що взагалі не існує жодного з таких доказів. Судом в ухвалі не надано оцінку того, чому він не застосовує такий більш м`який запобіжний захід як особисте зобов`язання чи домашній арешт, на застосування яких погоджувався ОСОБА_8 . Судом, слідчим та прокурором не виконано обов`язків, покладених на суд статтею 91 КПК України по належному доказуванню всіх обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Суд як і досудове слідство незаконно застосував припущення, що заборонені ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, а також застосував заборонені тлумачення доведеності вини не на користь ОСОБА_8 , а як раз проти нього.

В ухвалі суду не береться до уваги, а лише згадується про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 в місці його постійного проживання, де він мешкає разом із вітчимом та матір`ю, перебуває в цивільному шлюбі, позитивно характеризується, має два місяці постійної роботи, заробляє на утримання 3 дітей, двоє з яких є малолітніми.

Судом безмотивно не застосовано можливе визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити обвинуваченому ОСОБА_8 обраний запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу.

Мотиви суду.
Заслухавши суддю доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Висновки суду про необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Стосовно обґрунтованості підозри, суд зазначає, що за змістом п.1 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 КПК України у разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи доцільність обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд в ухвалі зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Судом правильно враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Стосовно ж наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з клопотання прокурора та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, яке становить значну суспільну небезпеку.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкості покарання за злочин, по якому ОСОБА_8 обвинувачується, особу обвинуваченого, який розлучений, не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований, однак за зареєстрованим місцем проживання не проживає, тимчасово мешкаючи у співмешканки або у житлі, яке належить його матері, а тому суддя під час розгляду клопотання, з урахуванням покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 , в разі визнання його винним у вчиненні інкримінуємого йому злочину, дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин; незаконно впливати на потерпілу та свідків, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Посилання захисника в апеляційній скарзі не зменшують та не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні.

Ухвала про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України. Обрання іншого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, по справі, не вбачається.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, до 07.02.2021 року включно, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9