Справа № 314/11/20
Провадження № 1-в/314/250/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.08.2020 м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
засуджений: 21.12.2017 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 19.06.2017 по 20.06.2017 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2019 зараховано з 19.06.2017 по 28.03.2018 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 19.06.2017 Кінець строку: 10.10.2020

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника колонії ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений характеризується таким чином. Вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має чотири стягнення, два з яких не зняті та не погашені на час розгляду клопотання. За додержання правил поведінки та виконання покладених обов`язків має одне заохочення. На виробництв установи не працевлаштований. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не виконує роботи з благоустрою установи. Не бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу. Не бере участь у самодіяльних організаціях.
Таким чином, поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення з початку строку відбування покарання, тобто з 19.06.2017 до 24.10.2019, а також з 24.10.2019 до часу розгляду клопотання. Разом з тим допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що отримував чотири стягнення, два з яких не зняті та не погашені.
Враховуючи вищенаведені обставини, передчасними є твердження клопотання про те, що ОСОБА_3 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
За вивчених обставин на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1
12.08.2020