Справа №522/2335/18
Провадження №1-кп/522/243/20
У Х В А Л А

в порядку ст. 331 КПК України

05 серпня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинувачених:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сургут, Тюменької обл., РФ, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одеса, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, не одружений, працевлаштований різноробочим на заводі ТОВ «Полімер», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 187 КК України.

Учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 -

в с т а н о в и в:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 187 КК України.

Під час судового засідання, суд ставить на розгляд сторін питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою, оскільки існують підстави вважати, що обвинувачені можуть порушити покладені на них процесуальні обов`язки .

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх захисники заперечили проти продовження строку тримання під вартою.

Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді утримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Суд зобов`язаний до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Як судом було зазначено раніше, тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 дає підстави вважати, що останній може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зважаючи на стадію судового провадження, суд вважає реальним ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може вчиняти вплив на потерпілого або свідків з метою зміни ними показань.

З урахуванням наявності судимостей, суд вважає обґрунтованим ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд бере до уваги той факт, що у ОСОБА_3 відсутні стійкі соціальні зв`язки, оскільки він неодружений, місця роботи немає, викладене вище свідчить про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Суд розцінює доведеним ризик того, що ОСОБА_4 підозрюючись у вчиненні тяжкого насильницького і корисливого злочину може переховуватися від суду. Даний ризик підтверджується також тією обставиною, що обвинувачений в порушення вимог чинного законодавства, при зміні місця проживання не зареєстрував своє місце проживання, як того вимагає п. 4 Правил реєстрації місця проживання затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207. Така обставина, свідчить про імовірність зміни місця проживання особи без повідомлення про це компетентних органів, що в свою чергу свідчить про порушення ОСОБА_4 своїх обов`язків, як особи, котра проживає на території України.

Зважаючи на стадію судового провадження, суд вважає реальним ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може вчиняти вплив на потерпілого або свідків з метою зміни ними показань.

Також відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд бере до уваги той факт, що у ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки, обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, вагомості доказів, а також тяжкості покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі визнання його винним, свідчить про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє увязнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Враховуючи передбачені ст.177 КПК України вимоги процесуального законодавства, які визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд дотримуючись положення 331 КПК України, приходить до висновку про те, що строк дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

Керуючись ст.ст. 331, 372, 132, 176-178, 182-183, 193-194, 196-197 КПК України, суд

у х в а л и в:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят днів), а саме до 03.10.2020 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити на 60 (шістдесят днів), а саме до 03.10.2020 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ "ОУВП (№21)" Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ України - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

05.08.2020