Справа № 182/4783/20
Провадження № 1-кс/0182/1026/2020
У Х В А Л А
Іменем України

21.08.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 12.08.2020 року до ЄРДР за N 0001960, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не депутата, має на утриманні матір похилого віку, не являється особою з інвалідністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
за участі:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що має правову кваліфікацію ч.2 ст. 186 КК України, про що останньому повідомлено 20.08.2020 року.
Зазначає про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , 15.06.2020 року приблизно о 13.25 грн., проходячи повз багатоповерховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , побачили потерпілого ОСОБА_8 , який ішов двором у бік будинку АДРЕСА_3 , розмовляючи по мобільному телефону, який тримав у руці. В цей час у ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 виникла попередня змова, направлена на злочинний умисел, а саме на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 , хаотично одночасно почали наносити удари кулаками обох рук в область обличчя та голови потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок яких останній втратив рівновагу та впав на землю, випустивши телефон із рук. Продовжуючи свої злочинні дії, в той час як ОСОБА_5 стояв поряд, ОСОБА_7 , побачивши, що телефон знаходиться на землі, підняв його та в цей час потерпілий ОСОБА_8 , усвідомивши, що на його майно здійснюється посягання, вихопив із рук ОСОБА_7 мобільний телефон. Останній, розуміючи, що його злочинні дії виявлені потерпілим, який вчиняє опір, подолання якого може зайняти деякий час, продовжуючи свій злочинний умисел, наніс декілька ударів в обличчя потерпілому ОСОБА_8 , після чого той впав на землю. В цей час ОСОБА_5 , перебуваючи у змові з ОСОБА_7 , вказав йому, що на шиї потерпілого мається золотий ланцюжок, на якому знаходився хрестик, та ОСОБА_7 ривком зірвав з шиї потерпілого, тобто відкрито, умисно, незаконно, за попередньою змовою групою осіб, викрав їх та з викраденим разом з ОСОБА_5 з місця злочину втекли, отримавши змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Підозрюваний ОСОБА_5 в ході допиту його в якості підозрюваного відмовився від дачі показань (а.с.48).
У ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено достатній обсяг доказів, що дають підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаних злочинів, а саме документально, шляхом проведення слідчих дій, зафіксовано злочинні дії ОСОБА_5 .
Слідчий в клопотанні зазначає, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідне забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може: незаконно впливати на потерпілого.
У разі визнання його винним у вказаному злочині йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, що може спонукати його незаконно впливати на потерпілого.
ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та в його оточенні відсутні особи, які б могли вберегти його від вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищевикладене, просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту для ОСОБА_5 строком на 60 днів та покласти на підозрюваного обов`язки прибувати до слідчого за першою вимогою, цілодобово не залишати місце проживання та не відлучатися з м. Нікополя без дозволу слідчого, прокурора або суду,
Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, вважає неможливим, оскільки:
- застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України;
- у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 може впливати на потерпілого його задокументованої злочинної діяльності, з метою зміни ним своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору та судді та покинути відомі слідству його можливі місця перебування, внаслідок чого прокурор не зможе фактично контролювати його виконання.
Також, беручи до уваги, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насилля, можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави виключається на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування цілодобового арешту.
Підозрюваний, захисник, проти обставин, викладених в клопотанні слідчого, не заперечували. Просили врахувати, що ОСОБА_5 вину визнає. Однак, на даний час його матір ОСОБА_10 знаходиться у лікарні, тому цілодобовий домашній арешт позбавить його можливості відвідувати матір, забезпечувати її харчуванням. Крім того, він уже став на шлях виправлення, працевлаштувався, і задоволення клопотання слідчого у повному обсязі призведе до неможливості відвідувати роботу. Натомість, той факт, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, жодним чином не доведений.
Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 12.08.2020 року до ЄРДР за N 0001960, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України одним із запобіжних заходів є домашній арешт. Він полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч.1,2 ст. 181 КПК України).

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вищевказаних обставин.

Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття "обґрунтована підозра" відповідно до мети підпункту "с" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю "обґрунтоване обвинувачення" й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ - це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття "обґрунтована підозра" і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.90 р. у справі "Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства").
Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1 (с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, § 45).
Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджується наданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження в їх сукупності. Свою вину ОСОБА_5 також визнав у ході розгляду клопотання.
У клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.
Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави для обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді арешту. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб у спосіб, що поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Однак, суд звертає увагу на те, що матір підозрюваного ОСОБА_10 з 18.08.2020 року знаходиться на лікуванні в КП «Нікопольська міська лікарня № 1» НМР (а.с.51). Крім того, з 20.08.2020 року ОСОБА_5 працевлаштований за трудовим договором у ФОП « ОСОБА_11 » (а.с.50). Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_5 раніше судимим не був, кримінальне правопорушення вчинив вперше, свою вину визнає.
З урахуванням викладеного, суд вважає достатнім та таким, що буде відповідати встановленим обставинам справи, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в період часу з 20-00 год. до 07-00 год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу органу досудового розслідування, прокурора, суду.
Такий запобіжний захід, на думку суду, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та, в той же час, дасть йому можливість працювати та здійснювати догляд за матір`ю, яка знаходиться на стаціонарному лікуванні.
Відповідно до п. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

З урахуванням викладеного, встановлених обставин справи та висновків суду, суд вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду; не відлучатися із м. Нікополя, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.
Керуючись статтями 132, 176-179, 182, 183, 194, 197, 206 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 12.08.2020 року до ЄРДР за N 0001960, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в період часу з 20-00 год. до 07-00 год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу органу досудового розслідування, прокурора, суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;
- не відлучатися із м. Нікополя, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській обл..
Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, а також не більше строку досудового розслідування, тобто до 20.10.2020 і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює слідчий, а коли справа перебуває в провадженні суду - прокурор.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1