Ухвала
Іменем України
19 січня 2021 року
м. Київ
справа № 513/1103/18
провадження № 51-220 ск 21
розгляд №51-220 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Советського районного суду м. Брянська від 30 листопада 2017 рокуОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації (далі КК РФ) та призначено йому покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Саратським районним судом Одеської області ухвалою від 21 листопада 2018 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави стосовно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України та визначено йому покарання за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України ( далі КК України) із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців без конфіскації майна.
За ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 вересня 2020 рокувказану ухвалу суду першої інстанції змінено. Абзаци 3 та 4 резолютивної частини цієї ухвали викладено в такій редакції: «визначити положення КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винуватим, а саме ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК РФ, таким, що відповідає ч. 3 ст. 307 КК України; визначити засудженому ОСОБА_5 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Советського районного суду м Брянська (Російської Федерації) від 30 листопада 2017 року за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна».
В іншій частині ухвалу районного суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду провадження у суді першої інстанції.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Питання, які вирішуються судом під час приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, вирішуються судом за правилами глави 46 КПК України «Визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб» і порядок їх вирішення врегульовано у ст. 610 цього Кодексу.
Частиною 7 ст. 610 КПК України передбачено, що за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку. При цьому, право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачено.
З огляду на наведене, а також з урахуванням того, що оскаржувані ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, про які зазначено у ч. 2 ст. 424 КПК України, оскільки вони не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані ухвали судів обох інстанцій, не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПКУкраїни, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3