Провадження № 1-кс/686/325/21
11 січня 2021 року м. Хмельницький
Зокрема, ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначає, що слідчий не провів увесь комплекс необхідних слідчих дій, спотворив обставини події 07.08.2018 під час складання процесуальних документів, не долучав надані ним відомості щодо пошкоджень автомобіля марки «Фіат Фіоріно», проводив розслідування упереджено, фальсифікував матеріли провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити, надав пояснення, згідно з якими слідча ОСОБА_5 допитала його у кості свідка в серпні 2020 року, більше жодних слідчих дій за його участю не проводилось, численні клопотання про проведення слідчих дій, зокрема призначення експертиз, повторного слідчого експерименту слідчим вирішені не були.
З матеріалами кримінального провадження слідча ОСОБА_3 не ознайомила, як і не направила на його адресу оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження.
Слідча ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про судовий розгляд телефонограмою.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.
У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про направлення ОСОБА_3 копії постанови про закриття кримінального провадження.
Отже, визначений кримінальним процесуальним законом строк на оскарження постанови ОСОБА_3 не пропущений.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).
Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним.
Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз.
Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.
Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.
Вказаних вимог законодавства слідча не дотрималася.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в процесі проведення досудового розслідування слідчою ОСОБА_4 не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Зокрема, щодо спотворення документації під час оформлення дтп та у зв`язку із цим неправильних вихідних даних, наданих експертам для проведення експертиз; фальсифікації матеріалів кримінального провадження, зокрема щодо наголошення ОСОБА_3 , у тому числі в судовому засіданні, на тому, що у протоколі проведення слідчого експерименту від 25.10.2018 у якості понятого вказана неіснуюча особа: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 . А також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за переконанням скаржника не мав права бути понятим, оскільки є зацікавленою особою, так як є власником автомобіля Шевроле, за участю якого сталась дорожньо-траноспортна пригода.
Вказані факти залишилися поза увагою слідчої ОСОБА_10 та не знайшли свого відображення та оцінки у постанові про закриття кримінального провадження.
Отже, слід було допитати понятих ОСОБА_9 та перевірити особу ОСОБА_8 , допитати експертів,які проводили експертизи у кримінальному провадженні щодо впливу розбіжностей у вихідних даних, на які вказує ОСОБА_3 на результат проведення експертиз, допитати прокурора, який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні щодо наявності і виконання вказівок під час здійснення слідчим ОСОБА_6 досудового розслідування у кримінальному провадженні.
За вказаних обставин неможливо вважати проведене досудове розслідування повним та ефективним, а тому постанова слідчого підлягає скасуванню.
В ході досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення та, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим.
Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя