Єдиний унікальний № 500/3180/15-к
Провадження № 1-кп/946/22/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

28 січня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_3 ,

обвинувачений: ОСОБА_4 ,

захисник: ОСОБА_5 ,

законний представник: ОСОБА_6 ,

представник служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000896 від 08 квітня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця по національності, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою, АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 187 Кримінальним кодексом України,

встановив:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком дії до 26 січня 2021 року.

Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури подав до суду 25 січня 2021 року клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці із забороню залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 18:00 до 09:00 години, з покладанням на обвинуваченого певних обов`язків. Обґрунтовує своє клопотання тим, що на теперішній час обрати міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не пов`язану з домашнім арештом не доцільно у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який санкцією статті передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, також звертає увагу, що обвинувачений тривалий час переховувався від суду та перебував у розшуку, будучи на свободі може продовжити переховуватись від суду з метою уникнення зазначеного покарання та існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, існує ризик вчинення ним злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисниця ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення зазначеного клопотання прокурора заперечували, оскільки, по-перше, ризики заявлені прокурором в судовому засіданні не доведені, по-друге, звертають увагу на те, що прокурором подано клопотання, саме 25.01.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а строк попередньої ухвали про застосування зазначеного запобіжного заходу сплинув 26.01.2021 року, в зазначену дату розглянути виявилось не можливим у зв`язку з тим, що прокурором не було вручено копію зазначеного клопотання обвинуваченому, у зв`язку з викладеним вважає що прокурору необхідно було звернутись з іншим клопотанням, тобто про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на підставі викладеного вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Суд заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 1 абз. 6 Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) № 558-ІХ від 13.04.2020 року (далі- ЗУ Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення») встановлено у разі неможливості, у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьої статті 35 КПК України, або розглянути головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому законом, у зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про розгляд зазначеного клопотання в одноособовому складі суддею зі складу колегії ОСОБА_1 , оскільки головуюча суддя ОСОБА_8 перебуває на лікарняному.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Так, стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваних.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинуваченням або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд, приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки клопотання подане без додержання вимог КПК України, оскільки прокурором мало бути подане клопотання саме про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк дії попередньої ухвали про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт сплинув 26 січня 2021 року, окрім того ризик заявлений прокурором, передбачений ч. 1 ст. 1ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, взагалі не підтверджений жодними доказами, оскільки після зміни запобіжного заходу обвинувачений за викликами до суду з`являється кожного разу. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178,181, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - залишити без задоволення.

Копію ухвали разом з клопотанням та доданими до нього матеріалами повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1