Провадження № 11-сс/824/4262/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.422 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 від 03 листопада 2016 року у кримінальному проваджені №0001331.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що вимоги заявника, в якій він просить скасувати постанову від 03 листопада 2016 року про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку, яку прийняла старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0001331 та поновити строк на її оскарження, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року та призначити розгляд по суті у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що дійсно, досі вважалося, що такого типу постанови не оскаржуються, а тому він звернувся з позовом до НКЦПФР до Окружного адміністративного суду м. Києва. Рішенням суду першої інстанції позов було задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення НКЦПФР №1133 від 22.11.2016 року «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів» в частині акцій ПАТ «Актив Груп Консалтинг». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 року рішення суду першої інстанції було скасовано та відмовлено в задоволенні позову. Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. Мотивуючи своє рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Нацкомісії від 14.11.2017 року №816 «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів» відсутні, оскільки постанова слідчого про заборону внесення змін до депозитарного обліку прийнята у зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні з метою зупинення руху цінних паперів на депозитарному рахунку окремих осіб, яка стала підставою для прийняття оспорюваного рішення, у встановленому порядку не оскаржувалась.

Таким чином, Верховний Суд визнав, що для захисту майнових прав власника акцій відповідна постанова слідчого повинна бути оскаржена. Отже, кримінальний суд не вправі відмовити у прийнятті його скарги до розгляду, оскільки це буде суперечити позиції Верховного Суду.

Більш того, Верховний Суд звернув увагу, що незважаючи на те, що він не є учасником кримінального провадження, чинним кримінальним процесуальним законодавством України передбачено способи захисту прав власника або володільця майна від можливого порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо обмеження права власності ОСОБА_6 відбулися в порядку кримінального судочинства. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у подібних правовідносинах у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №243/6674/17-к, в якій Суд зазначив, що у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді, які не підлягають оскарженню на стадії досудового розслідування в розумінні статті 309 КПК України, для захисту прав, установлених статтею 8 Конвенції та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, судам слід керуватися приписами ч.6 ст.9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 КПК України. Однією з таких з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п.17 ч.1 ст.7 КПК України).

Що стосується незаконності вказаної постанови слідчого як такої, то її незаконність визначається, перш за все, тим, що слідчий не має права без участі суду втручатися у відносини власності.

ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду провадження, у судове засідання не з`явився. Однак подав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі та задовольнити її в повному обсязі.

За таких обставин, апеляційний суд враховує вимоги ч.2 ст.422, ст.318 КПК України щодо строків апеляційного перегляду, необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленого апелянта, та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.6 ст.304 КПК України ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Встановлено, що 03 листопада 2016 року в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001331, внесеному 27 травня 2016 року до ЄРДР, старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України винесено постанову про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку, якою зобов`язано Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку на найближчому засіданні прийняти відповідне рішення стосовно ряду товариств за переліком, в тому числі ПАТ «Актив Груп Консалтинг».

22 листопада 2016 року на виконання зазначеної постанови слідчого Комісією прийнято рішення № 1133 «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів», відповідно до якого з 23 листопада 2016 року зупинено внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих, у тому числі, й ПАТ «Актив Груп Консалтинг».

04 січня 2017 року ОСОБА_6 , який є акціонером ПАТ Актив Груп Консалтинг, у відповідь на своє розпорядження № 1 від 09 грудня 2016 року про списання з власного рахунку у цінних паперах акцій ПАТ Актив Груп Консалтинг у кількості 100 000 шт. на користь іншої фізичної особи, отримав лист Депозитарної установи ТОВ ІК Добрий капітал про неможливість виконання розпорядження, з посиланням на рішення Національної Комісії з цінних паперів та фондового ринку № 1133 від 22.11.2016.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення Нацкомісії від 22 листопада 2016 року №1133 «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів» в частині акцій ПрАТ «Актив Груп Консалтинг» - без змін.

09 грудня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 , в якій посилаючись на те, що постанова слідчого про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку від 03.11.2016 року у кримінальному провадженні №0001331, прийнята поза межами її повноважень, просив поновити строк на оскарження вказаного рішення слідчого та скасувати його.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року, відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 від 03 листопада 2016 року у кримінальному проваджені №0001331.

Однак, із такими висновками слідчого судді колегія суддів не може погодитися із огляду на наступне.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, що визначено ч.1 ст.8 Конституції України.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведені правові норми мають своє відображення у пунктах 1, 2, 9 та 17 КПК України, де зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, недоторканність права власності, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ч.1 ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні, серед якого відсутнє рішення слідчого про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Однак, як вбачається з положень ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За практикою ЄСПЛ акція компанії, яка має економічну цінність, разом з іншими її похідними правами, які надають можливість акціонеру впливати на компанію, може вважатися «майном» (Совтрансавто Холдинг проти України, п. 91). Отже, акції належать до категорії «майна» і підпадають під сферу дії статті 1 Першого Протоколу.
Рішення слідчого про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку, фактично призвело до обмеження права власності ОСОБА_6 на акції ПАТ Актив Груп Консалтинг, у спосіб не передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання чи підлягає вказане рішення слідчого оскарженню, суд першої інстанції мав виходити з приписів ст.9 КПК України, яка розкриває принцип законності кримінального провадження та ч.6 якою встановлено, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зміст якої розкрито зокрема у ч.1 ст.24 КПК України, де зазначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зокрема слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя першої інстанції відмовивши у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, а отже доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, серед іншого є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати з постановленням нової ухвали, якою матеріали за скаргою повернути до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по суті в порядку ст.ст.304-307 КПК України в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 від 03 листопада 2016 року у кримінальному проваджені №0001331 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 від 03 листопада 2016 року у кримінальному проваджені №0001331 повернути до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по суті в порядку ст.ст.304-307 КПК України в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :