ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/6739/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/462/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 , представника потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2020 року у відношенні ОСОБА_11 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, який працює автослюсарем у УДППЗ «Укрпошта», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121,ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст.121 КК України - позбавлення волі на строк 5 років; за ч.1 ст.125 КК України - 100 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з відбуванням у кримінально-виконавчій установі.
Строк покарання рахується з моменту затримання ОСОБА_13 для відбування призначеного покарання. Цивільний позов, заявлений ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_11 за користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 2125 грн. 96 коп., та моральної шкоди 50 000 грн., а всього стягнуто 52 125 грн. 96 коп. (п`ятдесят дві тисячі сто двадцять п`ять гривень 96 коп. коп.) В інший частині позовних вимог відмовлено. Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_11 за користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду Харкова від 12.03.2019, після набрання вироком законної сили - скасувати.
Згідно вироку за адресою: АДРЕСА_2 , розташовано два житлових будинки: житловий будинок літ. «А-1» та житловий будинок літ. «А1-1», а також знаходяться надвірні будівлі: приміщення сараю літ. «Б», приміщення літньої кухні літ. «В», приміщення гаражу літ. «Г», приміщення льоху літ. «Д», приміщення вбиральні літ. «Е», приміщення альтанки літ. «К» та інші надвірні будівлі. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - № 133546773 від 07.08.2018 право власності на підставі спадкового договору від 09.09.2009 зареєстровано: житловий будинок літ. «А-1» за ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; житловий будинок літ. «А1-1» за ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; інші надвірні будівлі знаходяться у спільній власності та спільному користуванні вказаних осіб.
В житловому будинку літ. «А1-1» на протязі 21 року проживають ОСОБА_16 з співмешканцем ОСОБА_11 . В житловому будинку літ. «А-1» проживають ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17
08.03.2019 у період часу з 20 години 20 хвилин до 20 години 30 хвилин у ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 , які знаходилися на території приватного будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні спільної кухні, виник конфлікт, який розпочався на ґрунті раніше виниклих між ними неприязних відносин на побутовому ґрунті, в ході якого у ОСОБА_11 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Під час вищевказаного конфлікту, ОСОБА_11 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння, бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю потерпілому ОСОБА_9 , умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої протиправні дії, тримаючи правою рукою кухонного ножа, наніс ОСОБА_9 один удар в обличчя, чим спричинив згідно висновку судово-медичної експертизи №09-940/2019 від 04.09.2019 - тілесні ушкодження у вигляді різаної рани обличчя у ділянці носу з розповсюдженням на праву виличну ділянку (з ушкодженням кісток носу), яка загоїлась з утворенням рубця. Дана рана утворилась від дії гострого предмету, що мав ріжучі властивості. Внаслідок отримання ушкодження м`яких тканин обличчя у потерпілого ОСОБА_9 сформувався рубець довжиною до 11 см., який є слідом загоєння різаної рани. Вказаний рубець є невиправним ушкодженням обличчя. За ступенем тяжкості вказана різана рана, яка загоїлась з утворенням рубця, враховуючи її звичний клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що причинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) (згідно до п.п. 2.3.1 «а», 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 доку).
Відповідно п.п. 2.1.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, невиправне ушкодження обличчя у ОСОБА_9 , може бути розцінене як тяжке тілесне ушкодження, якщо буде визнане таким, що знівечило обличчя згідно п. 2.1.1. «е» цих Правил. Згідно консультативного висновку лікаря щелепо-лицьового хірурга, усунення рубця, який має місце у потерпілого ОСОБА_9 , можливо лише хірургічним шляхом, та не раніше, ніж через рік після поранення (остаточний термін формування рубцевої тканини), у тому числі із застосуванням фізіопроцедур у поєднанні з косметичними технологіями.
Враховуючи характер, розмір, локалізацію і тяжкість тілесного ушкодження на обличчі у ОСОБА_9 , а також результати консультативного висновку щелепо- лицьового хірурга, рубець на обличчі ОСОБА_9 , що утворився внаслідок загоєння різаної рани - є непоправним знівеченням обличчя, оскільки надає обличчю огидного та потворного вигляду, що виразилося у порушенні та деформації міміки, потребує тільки хірургічної корекції і не може бути усунуте за допомогою звичайних методів лікування, через значну площу, розмір і глибину ураження тканин обличчя.
Крім того, 08.03.2019 у період часу з 20 години 20 хвилин до 20 години 30 хвилин у ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_17 , які знаходилися на території приватного будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні спільної кухні, виник конфлікт, який розпочався на ґрунті раніше виниклих між ними неприязних відносин на побутовому ґрунті, в ході якого у ОСОБА_11 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 . Під час вищевказаного, конфлікту, ОСОБА_11 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння, бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю потерпілій ОСОБА_17 , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої протиправні дії, схопив двома руками за верхні кінцівки потерпілу та укусив за праву руку, чим спричинив згідно висновку судово-медичної експертизи №09-563/2019 від 17.05.2019 - тілесні ушкодження у вигляді: забитих ран по долонній поверхні правої кисті в ділянці проекції основи 1-ої п`ясткової кістки; синець по долонній поверхні лівої кисті в області тенора; синець на тілі припухлості м`яких тканин в області проекції зовнішнього виростків лівого гомілковостопного суглоба, які відповідно до п.п. 2.3.2 «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення -ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що - викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.
Крім того, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_18 , обвинувачений ОСОБА_11 , представник потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Прокурор до початку апеляційного розгляду відмовився від апеляційної скарги, про що до суду надав відповідну письмову заяву.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити. Призначити за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 125 КК України 50 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на підставі ст. 76 КК України покласти вказані обов`язки.

Обвинувачений, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених обставин, доведеності вини і правильності кваліфікації, вважає, що призначене покарання є суворим. Під час судового розгляду вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, попросив у потерпілих вибачення, після зміни місця роботи отримав можливість відшкодувати спричинену шкоду, що почав робити. ОСОБА_11 позитивно характеризується, раніше не судимий, судом не враховані обставини, що стали причиною конфлікту та передували цьому. Вказує на обставини що пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування збитків, вік, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Судом як обтяжуюча обставина враховано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, але освідування не проводилося. Такий факт не доведений. Під час судового розгляду встановлено, але не прийнято до уваги, що тілесні ушкодження були спричиненні не кухонним ножем, а столовим, саме по собі ушкодження, спричинене ОСОБА_9 за медичним критерієм є легким. Конфлікт між родинами є тривалим, не враховано міцність зв`язків обвинуваченого. Після зазначених подій відсутні конфлікти між родинами. Посилається на ст. 69 КК України.

Представник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_17 , просить вирок суду змінити, позов ОСОБА_17 задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_17 30 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Потерпіла була вимушена понести витрати на ліки, транспортні послуги, оскільки мала труднощі в пересуванні у зв`язку із травмою. Вказує на фізичний біль та завдані моральні страждання. Суд не в повній мірі врахував всі обставини.

Представник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_9 , просить вирок суду скасувати в частині призначення за ч. 1 ст. 121 КК України покарання та в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_9 , ухвалити новий вирок, яким призначити за ч. 1 ст. 121 КК України 8 років позбавлення волі та за сукупністю злочинів остаточно призначити 8 років позбавлення волі, цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити в повному обсязі.

Вважає що призначене покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого. Суд не врахував схильність обвинуваченого до алкоголю, агресії,. Останній регулярно наносить тілесні ушкодження особі, з якою знаходиться фактично у шлюбних відносинах.. погрожує життю сусідів, вчиняє напади на дорослих і дітей, після вчинення злочинів неодноразово погрожував потерпілим, що підтверджується показаннями свідків. Вину обвинувачений фактично не визнав, заперечував обставини вчинення злочинів, не розкаявся та не вибачився перед потерпілими, не вжив жодних заходів для відшкодування шкоди. Після вчинення злочинних дій перед потерпілими відпрацьовував прийоми рукопашного бою з ножем в руках. Суд не навів підстав, з яких визначив суму відшкодування в 50 000 гривень.

Представником потерпілого ОСОБА_9 були надані доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначає, що посткримінальна поведінка обвинуваченого свідчить про порушення ним громадського порядку. 08.11.2020 року ОСОБА_11 , використовуючи нецензурну лайку, погрожував вбивством та розправою сім`ї, застосування фізичної сили, що підтверджує доданим диском з відеозаписом, продовжує вживати алкогольні напої. Відповідно до листа філії Харківської дирекції АТ «Укрпошта» ОСОБА_11 20.02.2020 року був звільнений з посади слюсаря, що в сукупності з даними про його особу свідчить про його суспільну небезпечність. Просить дослідити долучені до вказаних доповнень докази.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційних вимог потерпілих, пояснення потерпілих та їх представника, думку прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій в апеляційних скаргах не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В доповненнях до апеляційної скарги представник потерпілих просив дослідити інформацію про звільнення обвинуваченого з роботи та диск з відеозаписами за серпень 2020 року. Вказані матеріали не є доказами в розумінні ч. 3 ст. 404 КПК України, оскільки не стосуються інкримінованих ОСОБА_11 подій, а відносяться до характеризуючих його особу матеріалів, у зв`язку із чим підстав для безпосереднього їх дослідження не вбачається.
При призначенні покарання відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Судом першої інстанції враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після злочину, який, відповідно до наданих потерпілим відео з камер відеоспостереження за 17.08.2019 та 18.08.2019 висловлювався на адресу потерпілих нецензурною лайкою та погрожував потерпілим. Крім того на відео від 18.08.2019 зафіксовано, як ОСОБА_11 тримає в руках предмет схожий на ніж, яким відпрацьовував прийоми рукопашного бою та висловлювався нецензурною лайкою та погрозами на адресу потерпілих. Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , не встановлено. Обставиною, що обтяжує його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, є скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Судом встановлено, що обвинувачений на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Раніше не судимий. На час розгляду справи в суді першої інстанції був офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується задовільно.
Згідно з досудовою доповіддю, складеною Холодногірським районним сектором Харківського міського відділу з питань пробації відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній. Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі та обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів. У разі, якщо суд дійде до висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає доцільним покладення на нього додаткових обов`язків передбачених ст. 76 ч.3 п.п.2 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Отже, суд, реалізуючи свої повноваження навів правові підстави та переконливі мотиви, які є достатніми для постановлення рішення. Одне з вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень відноситься до категорії тяжких, внаслідок якого потерпілому ОСОБА_9 спричинено невиправне ушкодження обличчя.
Згідно консультативного висновку лікаря щелепно-лицьового хірурга, усунення рубця, який має місце у ОСОБА_9 , можливо лише хірургічним шляхом, та не раніше, ніж через рік після поранення (остаточний термін формування рубцевої тканини), у тому числі із застосуванням фізіопроцедур у поєднанні з косметичними технологіями.
При цьому суд враховує поведінку обвинуваченого після вчиненого. Зокрема потерпілі зазначали, що обвинувачений навіть не вибачився перед ними, продовжував зухвало поводитись і погрожувати. В суді першої інстанції було досліджено відео з камер відеоспостереження за 17.08.2019 та 18.08.2019, де обвинувачений висловлювався на адресу потерпілих нецензурною лайкою та погрожував потерпілим. Крім того на відео від 18.08.2019 зафіксовано, як ОСОБА_11 тримає в руках предмет схожий на ніж, яким відпрацьовував прийоми рукопашного бою та висловлювався нецензурною лайкою та погрозами на адресу потерпілих. Відповідно до показань свідків, наданих в суді першої інстанції ОСОБА_11 систематично вживає алкогольні напої, в нетверезому стані поводиться агресивно.
Вказане негативно характеризує особу обвинуваченого та свідчить про відсутність його щирого каяття та дійсного примирення з родиною потерпілих, на що він вказує в своїй апеляційній скарзі. З урахуванням наведеного колегія суддів критично ставиться до апеляційних доводів обвинуваченого про те, що він усвідомив вчинене.
Обвинувачений звертає увагу на те, що ушкодження потерпілому було спричинено саме столовим ножем, а не кухонним, саме по собі ушкодження відноситься до категорії легких, між родинами існує конфлікт щодо володіння житловим будинком. Вказані обставини не зменшують суспільної небезпечності вчиненого, оскільки як встановлено судом кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння щодо двох потерпілих, ушкодження ОСОБА_9 хоч і є легким, проте відноситься до невиправного знівечення обличчя, оскільки потребує усунення лише хірургічним шляхом, та не раніше, ніж через рік після поранення (остаточний термін формування рубцевої тканини), у тому числі із застосуванням фізіопроцедур у поєднанні з косметичними технологіями.
На переконання колегії суддів застосування ст. 75 КК України не сприятиме виправленню обвинуваченого, враховуючи його поведінку після вчиненого. Щодо посилання обвинуваченого на вимоги ст. 69 КК України, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. Разом з тим, обставин, що пом`якшують покарання, судом першої інстанції не було встановлено.
В апеляційній скарзі обвинувачений вказує що після зміни місця роботи отримав можливість відшкодувати шкоду, що і почав робити. Апеляційному суду обвинуваченим надані квитанції про надсилання коштів на адресу потерпілих в рахунок відшкодування шкоди. Однак вказана обставина суттєво не знижує тяжкість кримінальних правопорушень, крім того, інших підстав, які б про це свідчили, не вбачається, оскільки переглянуті судом першої інстанції відеозаписи, зроблені після кримінальних правопорушень, не вказують, що мало місце дійсно щире каяття обвинуваченого, оскільки щире каяття як таке, характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину дійсно, відверто, а не уявно, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. Виплата потерпілим коштів поряд з поведінкою обвинуваченого, зафіксованою на відеозаписах, де він погрожує потерпілому, не є безумовним підтвердженням щирого каяття обвинуваченого. Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги представник потерпілого вказав про те, що у серпні 2020 року та 08.11.2020 року ОСОБА_11 , використовуючи нецензурну лексику продовжував погрожувати та поводити себе агресивно.
Колегією суддів не вбачається також вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, на що вказує обвинувачений. Збіг тяжких сімейних, особистих чи інших обставин означає збіг таких обставин, які заподіюють особі страждань, негативно впливають на її психіку, створюють у неї відчуття розпачу, дратівливості тощо та схиляють до неправомірної поведінки. Разом з тим, обвинуваченим не наведено таких обставин, а наявність конфлікту між родинами за майно не можна вважати обставиною, що пом`якшує покарання, враховуючи зміст обвинувачення.
З огляду на відсутність необхідних для застосування ст. 69 КК України умов, апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для призначення ОСОБА_11 покарання за правилами ст. 69 КК України. Щодо апеляційних доводів обвинуваченого про те, що не проводилося освідування на стан алкогольного сп`яніння, колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суд наголошує, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК, тому доводи обвинувачених щодо відстності в матеріалах відповідного висновку не ґрунтуються на положеннях процесуального закону.
Потерпілий повідомив, що ОСОБА_11 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Підстави сумніватися в показаннях потерпілого відсутні.
Колегія суддів виходить з того, що призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його пост кримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
В даному випадку, покарання призначене судом першої інстанції, відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає, як і не встановила достатніх підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.
Поряд з цим не підлягають задоволенню апеляційні вимоги потерпілого щодо збільшення обвинуваченому міри покарання, оскільки воно за своїм розміром є пропорційним і співмірним вчиненому.
При вирішенні цивільних позовів потерпілих суд керувався нормами ЦК України. В частині стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_17 в сумі 10 000 грн. суд відмовив, оскільки вказана сума потерпілою не підтверджена, апеляційному суду також не було надано відповідних доказів. Матеріальна шкода, завдана потерпілому ОСОБА_9 , судом врахована відповідно до наданих квитанцій. При цьому стягненню підлягають кошти, які фактично витрачені на лікування, а не ті, що можливо будуть витрачені в майбутньому для відновлення стану потерпілого при проведенні нових операцій за необхідності. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходив з вимог ч. 3,4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
На переконання колегії суддів, враховуючи ушкодження, які спричинені потерпілим, судом першої інстанції обгрунтовано визначено моральну шкоду потерпілому ОСОБА_9 у сумі 50 000 грн, а потерпілій ОСОБА_17 в сумі 5000 грн.
Потерпілій ОСОБА_17 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забитих ран по долонній поверхні правої кисті в ділянці проекції основи 1-ої п`ясткової кістки; синець по долонній поверхні лівої кисті в області тенора; синець на тілі припухлості м`яких тканин в області проекції зовнішнього виростків лівого гомілковостопного суглоба, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.
Потерпілому ОСОБА_9 завдана різана рана, яка загоїлась з утворенням рубця, враховуючи її звичайний клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день). Керуючись п.2.1.8. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, невиправне ушкодження обличчя у ОСОБА_9 може бути розцінене як тяжке тілесне ушкодження, якщо буде визнане таким, що знівечило обличчя, згідно п. 2.1.1. «е» цих «Правил...». Усунення рубця, який має місце у ОСОБА_9 , можливо лише хірургічним шляхом, та не раніше, ніж через рік після поранення (остаточний термін формування рубцевої тканини), у тому числі із застосуванням фізіопроцедур у поєднанні з косметичними технологіями. Враховуючи характер ушкоджень, глибину фізичних та душевних страждань потерпілих, ступінь доведеності розміру завданої шкоди, визначені судом суми, що підлягають стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди є співмірними, тому вважати рішення в цій частині необґрунтованим, на думку колегії суддів, підстав немає. Інших доводів, які б вказували на обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди в повному заявленому потерпілими обсязі, ані в апеляційних скаргах, ані в цивільних позовах не наведено.
Керуючись ст.ст.405,407, 418 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 , представника потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2020 року у відношенні ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: