Справа № 397/784/20
н/п : 1-кп/397/99/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2020 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 08.05.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулеве Знам`янського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одружений, утриманців не має, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , депутатом не являється, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за наступних обставин:
07.05.2020 близько 19 год 00 хв ОСОБА_3 перебував по АДРЕСА_3 , де спілкувався з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У цей час до них на мопеді під`їхав ОСОБА_2 та розпочав словесну сварку з ОСОБА_3 з приводу ревнощів до його співмешканки ОСОБА_6 .

У той момент у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, діючи умисно і цілеспрямовано, на ґрунті виниклих неприязних відносин внаслідок ревнощів, наніс палицею, яку взяв з собою заздалегідь, один удар в область лівої брови. Від отриманого удару ОСОБА_7 впав спиною на землю. ОСОБА_2 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_3 , наніс йому палицею один удар в область лівої руки та один удар в область лівої ноги.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій брові в дистальній третині, синців в лівій навколо очній ділянці. На грудній клітці на рівні 6-8 ребер по боковій поверхні зліва, в ділянці кульшового і колінного суглобів по зовнішній поверхні, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 12.05.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, що виразилися у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
У ході досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 обвинувачений подав заяву від 03.07.2020 щодо визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтверджена захисником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_8 .
У ході досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 потерпілий ОСОБА_3 подав заяву від 03.07.2020 щодо відсутності заперечень проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Суд, враховуючи вказані заяви, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали згідно ст. 381, 382 КПК України вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, який поставлений останньому у провину, знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Як особа, ОСОБА_2 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проживає без реєстрації з співмешканкою та її чотирма малолітніми дітьми (т. 2 а.м.к.п. 59), не працевлаштований, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 2 а.м.к.п. 57).
Водночас, суд зазначає, що стороною обвинувачення, всупереч вимог п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, які покладають на сторону обвинувачення обов`язок доказування обставин, які характеризують особу обвинуваченого, не надано суду характеристику на ОСОБА_2 з місця проживання.
З огляду на те, що стороною обвинувачення не доведено протилежного, а також у зв`язку з необхідністю урахування характеризуючих даних особи під час ухвалення вироку та з метою прийняття правильного рішення щодо виду та розміру покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд уважає, що ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно.
Також, суд не погоджується із твердженням сторони обвинувачення стосовно того, що у ОСОБА_2 на утриманні знаходяться чотири малолітніх дитини, про що зазначено в обвинувальному акті, оскільки доказів на підтвердження цього суду не надано, а згідно зі свідоцтвами про народження дітей, батьком останніх ОСОБА_2 не значиться (т. 2 а.м.к.п. 51, 52, 53, 54).
Відповідно до ст. 180Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За наведених обставин, а також враховуючи те, що обвинувачений не є батьком малолітніх дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у суду відсутні підстави вважати, що малолітні діти знаходиться на утриманні саме ОСОБА_2 .
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_2 , згідно ст. 66, 67 КК України, судом не встановлені.
Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено, з-поміж іншого, покарання у виді громадських робіт на строк до двохсот годин.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 56 КК України, громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби (ч. 3 ст. 56 КК України).

Враховуючи викладене, обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, його особу (молодий вік, те, що він не являється інвалідом першої або другої групи, не є військовослужбовцем строкової служби, не працює), відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, суд приходить до переконливого висновку, що справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_2 , а також запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт на строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.
Водночас, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки, з урахуванням того, що ОСОБА_2 не працює, а отже не має офіційного доходу, проживає разом зі співмешканкою та її чотирма малолітніми дітьми, а тому такий вид покарання може поставити сім`ю обвинуваченого у скрутне матеріальне становище, та у свою чергу не буде відповідати меті покарання, яка закріплена у ст. 50 КК України.
Підстави для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_2 на період апеляційного оскарження даного вироку, відсутні.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.
Речові докази та судові витрати, відсутні.
Керуючись ст. 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: