Справа № 488/2179/20
Провадження № 1-м/488/4/20 р.

У Х В А Л А

12.08.2020 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України,

В С Т А Н О В И В:
22.07.2020 року до Корабельного районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до чинного законодавства України вироку Новочебоксарського міського суду Чувашської Республіки від 26.04.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного суду Чувашської Республіки від 16.08.2018 року, для подальшого відбування покарання засудженою ОСОБА_4 на території України відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Новочебоксарського міського суду Чувашської Республіки від 26.04.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного суду Чувашської Республіки від 16.08.2018 року, ОСОБА_4 засуджена за вчинення злочинів, передбачених пунктом «а», пунктом «б» частини 3 статті 228.1 (21 епізод) (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електроних або інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу Інтернет, групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації. На підставі частини 3 статті 69 Кримінального кодексу Російської Федерації за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань ОСОБА_4 призначено остаточне покарання до 8 (восьми) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі зі штрафом у розмірі 300 000 рублів.
Постановлено строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 26 квітня 2018 року, в строк відбування покарання зараховано тримання під вартою за період з 18 липня 2016 року по 25 квітня 2018 року.
16.08.2018 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.
ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №5 УФСВП» Росії по Чувашській Республіці-Чувашиї»; кінець строку відбування покарання 17.05.2025 року.
Згідно з довідкою бухгалтерії ФКУ «Виправна колонія №5 УФСВП» Росії по Чувашській Республіці-Чувашиї», з ОСОБА_4 утримано 52 887 рублів.
17.02.2020 року ОСОБА_4 звернулася із заявою про переведення її в Україну для подальшого відбування покарання.
Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну ОСОБА_4 для подальшого відбування призначеного вироком суду покарання.
Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, дослідивши надані письмові матеріали, додані до клопотання, заяву засудженої ОСОБА_4 про передачу її в Україну для подальшого відбування покарання у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно частини 1 статті 602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення частини 3 статті 603 Кримінального процесуального кодексу України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».
Зазначена Європейська Конвенція згідно з положеннями статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 7 Кримінального кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.
За вимогами частин 1 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 Кримінального процесуального кодексу України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи.
Судом встановлено, що:
до клопотання Міністерства юстиції України надано всі необхідні документи згідно статті 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року і частини 2 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: копія вироку Новочебоксарського міського суду Чувашської Республіки від 26.04.2018 року з відміткою про набрання вироком законної сили; копія апеляційної ухвали Верховного суду Чувашської Республіки від 16.08.2018 року; копія тексту статей Кримінального кодексу Російської Федерації, згідно яких засуджено ОСОБА_4 ; письмова заява засудженої ОСОБА_4 від 17.02.2020 року про передачу її в Україну для подальшого відбування покарання; довідка про тривалість відбутої частини строку покарання та не відбуту частину покарання; довідка про додаткову міру покарання; інформація про стан здоров`я і поведінку засудженої, характеристика; копія листа ДМС України від 04.06.2020 року про наявність у засудженої ОСОБА_4 громадянства України.
Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
ОСОБА_4 вироком Новочебоксарського міського суду Чувашської Республіки від 26.04.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного суду Чувашської Республіки від 16.08.2018 року, засуджена за вчинення злочинів, передбачених пунктом «а», пунктом «б» частини 3 статті 228.1 (21 епізод) (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електроних або інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу Інтернет, групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що є карними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність та відповідає частині 2 статті 307 Кримінального кодексу України.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 було вчинено злочини, передбачені однією частиною однієї статті КК РФ - частини 3 статті 228.1, що у відповідності до вимог ст.33КК України виключає сукупність злочинів, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд не застосовує ч.1 ст.70 КК України.
Санкція частини 3 статті 228.1 пункт «а», пункт «б» Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років зі штрафом у розмірі до п`ятиста тисяч рублів або у розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до трьох років або без такого та з обмеженням волі на строк до двох років або без такого.
Санкція частини 2 статті 307 Кримінального кодексу України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_4 відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна.
Таким чином, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд визначає ОСОБА_4 покарання за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 10 (десять) місяців позбавлення волі.
Оскільки санкцією пункту «а», пункту «б» частини 3 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації не передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна і засудженій воно не призначалось, суд не застосовує його при визначенні покарання.
Відповідно до частини 5 статті 601 Кримінального процесуального кодексу України, суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Приймаючи до уваги, що діючим законодавством України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, не передбачене додаткове покарання у вигляді штрафу, призначене ОСОБА_5 за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.228.1 пункт «а», пункт «б» КК РФ - додаткове покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 000 рублів, не підлягає виконанню.
Частина 4 пункту 1 статті 603 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає, яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.
На підставі статті 72 КК України, строк відбування покарання слід рахувати з 26 квітня 2018 року. В строк відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою з 18 липня 2016 року по 25 квітня 2018 року включно із розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Новочебоксарського міського суду Чувашської Республіки від 26.04.2018 року зі змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного суду Чувашської Республіки від 16.08.2018 року, яким громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Миколаєва, останнє місце проживання та реєстрації в Україні: АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 228.1 пункт «а», пункт «б» Кримінального кодексу Російської Федерації. На підставі ч.3 ст.69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком призначено Венідіктовій остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 (вісім) років 10 (десять) місяців зі штрафом 300 000 рублів, який виконувати частково.
Визначити, що кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_4 злочин передбачена частиною 2 статті 307 КК України.
Визначити засудженій ОСОБА_4 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Новочебоксарського міського суду Чувашської Республіки від 26.04.2018 року зі змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного суду Чувашської Республіки від 16.08.2018 року - за частиною 2 статті 307 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 10 (десять) місяців.
Вирок Новочебоксарського міського суду Чувашської Республіки від 26.04.2018 року зі змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного суду Чувашської Республіки від 16.08.2018 року в частині додаткового покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 000 рублів - виконанню на території Україні не підлягає.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 26 квітня 2018 року. На підставі статті 72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати термін перебування під вартою з 18 липня 2016 року по 25 квітня 2018 року включно із розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1