Справа № 128/1105/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,
з участю сторін провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 19.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, маючого середню освіту, раніше несудимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -
в с т а н о в и в:
18.02.2020 біля 11 год 45 хв ОСОБА_4 увійшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_6 .. Продавцями в даному магазині працюють ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..
Перебуваючи в приміщенні даного магазину, у ОСОБА_4 безпричинно виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, та з метою його реалізації, ОСОБА_4 , демонструючи свою зверхність, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, умисно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві правила поведінки, моралі та добропристойності, почав псувати майно, а саме розбив об підлогу шістдесят чотири скляні пляшки пива, чим фактично зупинив роботу закладу торгівлі, після чого покинув приміщення вказаного магазину.
Внаслідок дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1330,00 грн..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України визнав повністю. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що напередодні подій він повернувся з-за кордону та посварився з дівчиною. Внаслідок такого конфлікту у нього був стрес, який він намагався полегшити за допомогою пива. В той час він пив дуже багато пива та 18.02.2020, біля 11 год 45 хв, коли він зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_1 , щоб купити пива, йому було відмовлено. Обурившись такою відмовою він відчинив холодильник, де зберігалися скляні пляшки із пивом, і почав їх розбивати об підлогу. Загалом він таким чином розбив 64 пляшки. В цей час в магазині перебували лише продавці, відвідувачів там не було. Він був тверезий. Завдану потерпілому матеріальну шкоду відшкодував повністю. У вчиненому розкаявся, просив його не позбавляти волі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні 14.07.2020 показав, що про подію йому стало відомо з телефонного дзвінка, оскільки він в цей час не перебував в приміщенні магазину. Коли приїхав до магазину, всі події вже завершилися.
В судове засідання 01.09.2020 потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, завдана злочином матеріальна шкода йому відшкодована повністю, матеріальних претензій до обвинуваченого він не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду (а.с. 61).
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю, цивільний позов по справі не заявлявся.
Прокурор та потерпілий не оспорили фактичні обставини справи, їм зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім (а.с. 37-38), раніше несудимий (а.с. 39), на обліку у лікарів психіатра та нарколога Вінницької ЦРЛ та ВОПЛ ім. акад. О.І. Ющенка не перебуває (а.с. 41, 42), з 19.02.2020 перебуває на диспансерному наркологічному обліку в КП «ВОНД «Соціотерпія» з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (а.с. 43), згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 107 від 06.04.2020 в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психіки, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує (а.с. 44-47), за місцем проживання ОСОБА_4 скарги на адресу Виконавчого комітету Хижинецької сільської ради відносно нього не надходили, до складу його сім`ї входить мати ОСОБА_9 , 1968 року народження (а.с. 50), неодружений, не є інвалідом першої-другої груп.
Відповідно до досудової доповіді складеної Вінницьким районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області 10.07.2020 виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) (а.с. 56-59).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, мотив вчинення кримінального правопорушення яким є явна неповага до суспільства, та особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, надання правдивих показів в суді.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді обмеження волі, в межах санкцій інкримінуємої статті та звільнити його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та ст. 76 КК України. Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався (а.с. 7).
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1