ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3581/19 Номер провадження 11-кп/814/546/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава кримінальне провадження № №0000251щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України
за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2020 року
за участю:
прокурора ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_12
представника потерпілих
адвоката ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави та визначено рахувати строк відбування основного покарання у виді 6 років позбавлення волі з часу його затримання на підставі вироку суду, що набрав законної сили.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення із розрахунку день за день з 26.06.2019 року по 02.07.2019 року..
Як зазначено у вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що він 26.06.2019 близько 07 години керуючи власним автомобілем ВАЗ 211040 державний номер НОМЕР_1 , рухався по автошляху Київ-Харків-Довжанський в напрямку до м. Київ. Проїжджаючи 198 км. даного автошляху поблизу с. Вільшанка Лубенського району Полтавської області ОСОБА_6 , змінивши напрямок руху свого автомобіля праворуч та, не переконавшись в безпечності даного маневру, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини і наїзд на велосипедистів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які рухалися на велосипедах по укріпленому узбіччю в попутному напрямку.
Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 що призвело до даної дорожньо-транспортної події, велосипедист ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №156-1 від 19.07.2019 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: кровопідтічності м`яких тканин голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в тім`яно-потиличній ділянці більш зліва, тотальний крововилив під м`яку мозкову оболонку по конвекситальній та базальній поверхні правої і лівої півкулі головного мозку та мозочку справа і зліва з крапковими крововиливами в речовину головного мозку, крововилив та розчавлення ствола головного мозку, уламковий вдавлений перелом потиличної кістки більш зліва, лінії переломів проходять на пірамідки скроневих кісток і у турецького сідла з`єднуються, виявлено уламкові переломи правої та лівої пірамідки скроневих кісток; крововилив в ліву плевральну порожнину - до 850 мл. рідкої крові та рихлих згортків, крововилив в праву плевральну порожнину - до 150 мл. рідкої крові, обширні крововиливи по задній поверхні у коренів, ушкодження - розриви тканини правої та лівої легені в місцях вистояння уламків ребер, перелом грудини між 1 та 2 ребрами з крововиливами в м`які тканини в місці перелому, перелом правої та лівої ключиці з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, переломи ребер справа: 1 - по лопаточній, 2,3 - по лініях середньої пахвовій і лопаточній з вистоянням уламків в грудну порожнину, 4-9 по лініях від середньо-ключичної до лопаточній з вистоянням уламків в грудну порожнину, 10,11,12 - по лопаточній з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів; переломи ребер зліва: 1 - по лопаточній, 2,3 - по передній і лопаточній, 4,5,6 - по передній пахвовій лінії, 7 - по лопаточній лінії з вистоянням уламків в грудну порожнину, 10,11,12 - по лопаточній лінії з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів; крововилив в черевну порожнину - до 300 мл. рідкої крові, розрив селезінки у воріт; перелом хребта на рівні між 11 і 12 грудними хребцями: передня продольна зв`язка в грудній ділянці хребта розірвана, під нею виявлено перелом хребта - лінія перелому поперечно проходить між 11 і 12 грудними хребцями і по боковим поверхням лінія йде дугоподібно з переломами коренів дужок суглобових відростків та масивними крововиливами в м`які тканини в місці перелому; закритий поперечний перелом лівої велико і малогомілкової кістки в нижній третині з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, стопа деформована назовні; садно в області шиї по її боковій поверхні зліва, садно по передній поверхні лівого плечового суглобу переривчасте садно, садно по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, переривчасте садно по всій поверхні спини від шиї до сідниць, забито-рвана рана по задньо- внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній та середній, які носять характер прижиттєвості, утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів) або при ударі об такі, можливо при ДТП при вказаних в ухвалі обставинах, при цьому в момент первинного контакту з травмуючим об`єктом потерпіла пересувалася на велосипеді і була звернута до нього спиною та відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілої.
Також, внаслідок порушення вище вказаних вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 , що призвело до даної дорожньо-транспортної події, велосипедист ОСОБА_14 , згідно висновку судово- медичної експертизи №157-1 від 19.07.2019 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: скальпованої забито-рваної області лобу більш зліва, перелом кісток носу, садно в області підборіддя, кровопідтічність м`яких тканин голови зі сторони внутрішньої поверхні в лівій лобній ділянці навколо рани, в лівій тім`яно-скроневій ділянці, крововилив під тверду мозкову оболонку над правою і лівою півкулею з розповсюдженням на основу загальним об`ємом до 100 мл. рідкої крові та рихлих темних згортків, крововилив під м`яку мозкову оболонку по конвекситальній та базальній поверхні правої і лівої долі головного мозку з розповсюдження на тім`яні ділянки зліва і справа з крапковими крововиливами в речовину головного мозку; крововилив в праву плевральну порожнину - до 500 мл. рідкої крові, обширні крововиливи по задній поверхні у коренів ушкодження - розриви тканини правої легені в місцях вистояння уламків ребер, перелом грудини між 3 та 4 ребрами з крововиливами в м`які тканини в місці перелому, переломи ребер справа: 1-5 по біляхребтовій лінії, 7-9 по лініях від середньо- ключичної до лопаточної з вистоянням уламків в плевральну порожнину, 10 по лопаточній з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів; крововилив в черевну порожнину - до 600 мл. рідкої крові, деревоподібний розрив правої долі печінки з кровопідтічними краями, крововилив в заочеревну клітковину справа; перелом хребта на рівні між 6 і 7 шийними хребцями: передня продольна зв`язка в грудній ділянці хребта розірвана з розходженням дисків на 1 см., під нею виявлено перелом хребта - лінія перелому поперечно проходить між 6 і 7 шийними хребцями і по боковим поверхням лінія йде дугоподібно з переломами коренів дужок суглобових відростків з крововиливом в спинний мозок та масивними крововиливами в м`які тканини в місці перелому; ділянка полосчастого переривистого осадження по передній поверхні грудної клітки більш справа від лівого соска до крила тазу справа, ділянка полосчастого осадження по передній поверхні живота зліва в верхній та середній третині, поверхнева рана по долонній поверхні 1 пальця правої кисті, які носять характер прижиттєвості, утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів) або при ударі об такі, можливо при ДТП при вказаних в ухвалі обставинах, при цьому в момент первинного контакту з травмуючим об`єктом потерпілий пересувався на велосипеді і був звернутий до нього спиною та відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілого.
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 425 від 16.08.2019 року у діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди.
Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для цього у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги вказаних Правил.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_10 в інтересах потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .
Не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.ст.69, 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, без застосування додаткового покарання.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений повністю визнав свою вину в загибелі ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , щиро розкаявся, не вчиняв жодної дії спрямованої на уникнення відповідальності, добросовісно виконував всі процесуальні рішення, як на стадії досудового слідства так і під час судового розгляду кримінального провадження, тим активно сприяв розкриттю злочину, добровільно надав потерпілим матеріальну допомогу в розмірі 35000,00 грн., визнає розмір моральної шкоди, встановлений вироком суду на користь потерпілих (сумарний розмір 664848,00) грн. та усіх інших, накладених на нього стягнень за вироком суду.
Також вважає, що місцевим судом не враховано те, що обвинувачений внаслідок тривалого стажу праці в умовах впливу шкідливих факторів (робота в шахті), згідно наданого епікризу страждає на хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 ступеню в фазі нестійкої ремісії, емфізему легень, дифузний пневмосклероз ЛН 1-2 ступеню, нейросенсорну туговухість першого ступеню, остеоартроз з переважною поразкою плечових, ліктьових і колінних суглобів, НФС 1-+2 ступеню, вертеброгенною цервикалгією, люмбоішиалгією справа на фоні 0X3, спондилоартроз, дискоз СЗ-С4, С5-С6, Л2-ЛЗ. Л5-Л6, має статус пенсіонера.
Крім того, звертає увагу на висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без призначення покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Представник потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 також не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію в поданій апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, оскільки обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що не пам`ятає обставин
вчинення ним злочину, що свідчить про те, що останній визнав свою вину тільки під тиском беззаперечних доказів.
Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, оскільки сума переданої обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_12 , є мізерною порівняно з заподіяною моральною та матеріальною шкодою. А обставини такого відшкодування, зокрема, безпосередньо у день завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, та те що іншому потерпілому ОСОБА_9 взагалі не було навіть спроби часткового відшкодування спричиненої шкоди обвинуваченим взагалі не можуть свідчити добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Крім того, вважає, що матеріали кримінального провадження не містять належних і допустимих доказів, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, оскільки надані самим обвинуваченим заяви про його позитивну характеристику не діють однозначного висновку, що вони написані реально існуючими особами.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника в його інтересах ОСОБА_7 на підтримку поданої захисником апеляційної скарги, та заперечення проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , та потерпілої ОСОБА_8 , які підтримали подану представником апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, дослідивши характеризуючі матеріали на обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 учасниками кримінального провадження не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, яке на думку обвинуваченого та його захисника є суворим, а на думку потерпілого є м`яким і не відповідає вимогам закону, колегія суддів дійшла наступного.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до положень ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, та й іншими особами.
За правилами ст.65 КК суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Відповідно до ст. 69 вказаного Кодексу її може бути застосовано з урахуванням особи винного виключно за умови встановлення судом таких пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, крім випадків засудження за корупційний злочин.
Як випливає зі змісту ст. 75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості злочину, даних про особу винного та інших обставин справи мети покарання можливо досягти без ізоляції засудженого від суспільства.
Як вбачається з вироку, при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції зазначив, що враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, однак вчинено за необережності, незворотні наслідки вчиненого - смерть двох осіб, особу винного, обставин справи.
При цьому місцевий суд зазначив, що приймає до уваги те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, що пом`якшують покарання, позитивну характеристику по місцю проживання, те, що обвинувачений є пенсіонером, одружений, має сім`ю, його стан здоров`я, думку потерпілих, висновок досудової доповіді.
Крім того, місцевий суд при призначенні покарання належним чином обґрунтував неможливість застосування відносно ОСОБА_6 ст. ст. 69, 75 КК України та звільнення його від відбування основного покарання з іспитовим строком, на чому наполягала сторона захисту, врахувавши при цьому, що ним було вчинено тяжкий злочин, його наслідки, а саме, що в результаті вчинення ним злочину загинуло дві особи, думку потерпілих, дані щодо розміру фактично відшкодованої шкоди.
За вчинений ОСОБА_6 злочин кримінальний закон передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Слід визнати, що висновок суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі є обґрунтованим.
Разом з тим, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 6 років, призначено без урахування усіх обставин справи та особи обвинуваченого.
Відповідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року із змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер і мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчиненого злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, вину визнав повністю та щиро розкаявся за вчинений злочин, виявив готовність нести покарання, вибачився перед потерпілими та вживав заходи щодо відшкодування завданої потерпілій шкоди, а саме добровільно частково відшкодував завдану потерпілій ОСОБА_12 шкоду в сумі 35000 грн., що підтверджено як потерпілою в судових засіданнях і місцевому та апеляційному судах, так і розпискою потерпілої про отримання від ОСОБА_6 в якості часткового відшкодування моральної шкоди грошових коштів в сумі 35000 грн. 29.08.2019 (а.с.153).
Доводи представника потерпілих, що матеріали кримінального провадження не містять належних і допустимих доказів, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, оскільки надані самим обвинуваченим заяви про його позитивну характеристику не діють однозначного висновку, що вони написані реально існуючими особами є безпідставними, і такими, що не спростовують висновків місцевого суду.
Аналізуючи матеріали кримінального провадження, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції неповно врахував щире каяття обвинуваченого, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_12 , його вік та позитивні характеристики. Апеляційний суд, вважає, що часткове відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілим є обставиною, що пом`якшує покарання. Визначений судом першої інстанції строк основного покарання за наявності вище наведених обставин, в тому числі з врахуванням особи обвинуваченого, не є обґрунтованим.
Колегія суддів також вважає, що місцевим судом не в повній мірі враховано стан здоров`я обвинуваченого, який внаслідок тривалого стажу праці в умовах впливу шкідливих факторів (робота в шахті), згідно наданого епікризу страждає на хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 ступеню в фазі нестійкої ремісії, емфізему легень, дифузний пневмосклероз ЛН 1-2 ступеню, нейросенсорну туговухість першого ступеню, остеоартроз з переважною поразкою плечових, ліктьових і колінних суглобів, НФС 1-+2 ступеню, вертеброгенною цервикалгією, люмбоішиалгією справа на фоні 0X3, спондилоартроз, дискоз СЗ-С4, С5-С6, Л2-ЛЗ. Л5-Л6 (а.с.163-167), та має статус пенсіонера.
В даному випадку, переконання суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років є недостатньо обґрунтованим, оскільки таке покарання є надто суворим, та, на думку апеляційного суду, не буде сприяти досягненню своєї основної мети виправленню та перевихованню обвинуваченого.
А тому, з урахуванням даних та обставин кримінального провадження, зокрема, тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, характеристики особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого кримінального правопорушення та щирого каяття, часткове відшкодування обвинуваченим шкоди, вибачення перед потерпілими про що свідчить його поведінка в судовому засіданні, за відсутності будь-яких обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням особи винного, апеляційний суд вважає за можливе змінити вирок, визначивши ОСОБА_6 покарання в мінімальних межах санкції інкримінованої статті.
За таких обставин, визнати покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційний суд не може, тому приходить до висновку, що воно є занадто суворим та підлягає пом`якшенню.
Виходячи з того, що апеляційним судом визнано призначене покарання ОСОБА_6 таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі через суворість, апеляційна скарга скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а вирок відповідній зміні з пом`якшенням призначеного йому основного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково, а апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2020 року в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та призначити йому покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 15.07.2020, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 26.06.2019 по 02.07.2019 із розрахунку день за день.

В решті вирок суду залишити без змін.

У зв`язку з набранням вироком законної сили ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду негайно.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4