Справа № 308/7568/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
З внесеного клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 05.02.2018 за ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Рахівської районної державної адміністрації, управління Держгеокадастру в Рахівському районі та Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до документації із землеустрою щодо відведення у приватну власність земельних ділянок забезпечили вибуття із державної власності земельних ділянок з кадастровими номерами :01:004:0014, :01:004:0015 в урочищі «Теплий Луг» та :01:002:0079 в смт. Ясіня по вулиці Годір з території ДП «Ясінянське ДЛГ». Згідно матеріалів лісовпорядкування та технічних документацій по складанню державних актів зазначені земельні ділянки віднесені до земель лісового фонду.
Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №11/992 від 29.12.2018 земельна ділянка площею 0,4966 га. за кадастровим номером :01:004:0015 розташована на території Чорнотисянського лісництва в кварталі 12 виділ 37, земельна ділянка площею 0,6928 га. за кадастровим номером :01:002:0079 розташована на території Станиславського лісництва квартал 20 виділ 32.33,34, вони накладаються на земельну ділянку ДП «Ясінянський лісгосп».
Крім цього, у кримінальному провадженні допитано свідком ОСОБА_5 начальника відділу у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, який повідомив, що земельні ділянки :01:004:0014, :01:004:0015 ОСОБА_6 , а також земельна ділянка :01:002:0079 ОСОБА_7 згідно технічних документацій знаходяться в певних місцях, а згідно обмінних файлів, а відповідно у Національній кадастровій системі знаходяться в іншому місці, фактично в межах Ясінянського ДЛГ, що може означати помилку координат або той факт,що в документацію внесено неправдиві відомості.
У відповідності до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 218329318, №218329054 та №218329591 від 30.07.2020 : земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0014 загальною площею 0,6286 га. для ведення особистого селянського господарства належить на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2019 громадянину ОСОБА_8 (реєстраційний номер картки НОМЕР_1 ); земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0015 загальною площею 0,4966 га. для ведення особистого селянського господарства належить на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2017 громадянину ОСОБА_9 (реєстраційний номер картки НОМЕР_2 ); земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0079 загальною площею 0,6928 га. для ведення особистого селянського господарства належить ОСОБА_10 (реєстраційний номер картки НОМЕР_3 ). Вказані земельні ділянки є матеріальними об`єктами, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, підпадають під критерії, визначені статтею 98 КПК України. 28.07.2020 у кримінальному провадженні зазначені земельні ділянки визнано речовими доказами.
Метою накладення арешту згідно процесуальних норм п. п. 1,4 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів в незмінному стані, як за зовнішнім виглядом, так і в незмінному правовому стані. Підставою арешту майна є запобігання його перетворенню та відчуженню.
Обґрунтовуючи клопотання, слідча також зазначає, що органом досудового розслідування встановлено правовий статус земельної ділянки, а саме передача її безоплатно у приватну власність з порушенням норм Земельного кодексу України та наявність іншого права постійного користування вказаними земельними ділянками. Невжиття заходів щодо організації заборони відчуження земельних ділянок, призведе до їх продажу, що порушить права осіб, які набудуть право власності на земельну ділянку та перешкодить скасуванню права власності, а в подальшому поверненню земельних ділянок до земель лісового фонду.
Посилаючись на вищенаведене, а також на норми статей 170, 172 КПК України слідча просить задовольнити подане клопотання та накласти арешт, шляхом заборони на розпорядження (відчуження) та користування земельними ділянками, що є речовими доказами у кримінальному провадженні з кадастровими номерами: :01:004:0014 загальною площею 0,6286 га. для ведення особистого селянського господарства належить на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2019 громадянину ОСОБА_8 (реєстраційний номер картки НОМЕР_1 ); :01:004:0015 загальною площею 0,4966 га. для ведення особистого селянського господарства належить на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2017 громадянину ОСОБА_9 (реєстраційний номер картки НОМЕР_2 ); :01:002:0079 загальною площею 0,6928 га. для ведення особистого селянського господарства належить ОСОБА_10 (реєстраційний номер картки НОМЕР_3 ).
У судове засідання слідча не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.
Власники майна в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином.
На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України,арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Враховуючи вищенаведене, з метою збереження речових доказів та запобіганню, зокрема, можливості перетворення та відчуження майна, про яке йдеться в клопотанні, яке має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, які на даній стадії досудового розслідування визнаються доцільними, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, оскільки стороною кримінального провадження не доведено підстав для застосування заборони користування вказаним майном. А відтак, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно із забороною розпоряджатися таким буде співрозмірним завданням кримінального провадження та не призведе до надмірного обмеження чи інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах власників такого майна.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження на наступне майно, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0014 загальною площею 0,6286 га для ведення особистого селянського господарства, яка належить на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2019 громадянину ОСОБА_8 (РНОКПП - НОМЕР_1 );
- земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0015 загальною площею 0,4966 га для ведення особистого селянського господарства, яка належить на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2017 громадянину ОСОБА_9 (РНОКПП - НОМЕР_2 );
- земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0079 загальною площею 0,6928 га для ведення особистого селянського господарства, яка належить ОСОБА_10 (РОНКПП - ).
У задоволенні решти клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1