Справа № 167/724/20
Провадження № 1-кп/0158/239/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000127 від 28.04.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рожище, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Рожищенського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, 28.04.2020 року близько 01 год. 30 хв., перебуваючи на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив, шляхом зриву навісної скоби вхідних дверей проник до приміщення літньої кухні, звідки умисно, повторно, таємно викрав чуже майно, а саме: продукти харчування; дюралюмінієву каструлю вартістю 180 грн.; чавунну сковорідку вартістю 233,33 грн.; алюмінієву миску вартістю 100 грн.; мобільний телефон марки «Nokia», моделі «105» вартістю 223,33 грн.; електричну машинку марки «Phillips» із зарядним пристроєм в комплекті вартістю 411,63 грн., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 , майнову шкоду, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №320 від 07.05.2020 року, на загальну суму 1148,29 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав пояснення що 28.04.2020 року близько 01 год. 30 хв., перебуваючи на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зриву навісної скоби вхідних дверей проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав продукти харчування; дюралюмінієву каструлю, чавунну сковорідку, алюмінієву миску, мобільний телефон марки «Nokia», моделі «105», електричну машинку марки «Phillips» із зарядним пристроєм в комплекті, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 немає, щодо міри покарання просила суворо не карати та не позбавляти волі.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у справі доказами.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що своїми умисними діями, котрі виразилися у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Так, до обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий вироком Рожищенського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, а також його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також суд враховує, що викрадене майно обвинуваченим ОСОБА_6 добровільно повернуто, потерпіла ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання за санкцією статті у виді позбавлення волі, із застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинив обвинувачений ОСОБА_6 визнання його людської гідності передбачає надання йому можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання, що у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Цивільних позовів по справі заявлено не було.

Судові витрати по справі за проведення товарознавчої та дактилоскопічної експертиз в загальній сумі 5230,40 грн. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі :

- чавунну сковорідку, чавунну миску, металеву миску, мобільний телефон марки «Nokia», моделі «105», блакитного кольору, електричну машинку марки «Phillips» із зарядним пристроєм в комплекті, упаковку кокосової стружки, упаковку какао порошок, упаковку курми меленої, соду харчову, упаковку чаю марки «Принцеса Канди», дві приправи до картоплі, приправу паприка, корицю мелену, упаковку лаврових листів, упаковку з написом «TYMIANEK», барвник харчовий для яєць, упаковку чаю марки «Batik», упаковку лимонної кислоти залишити власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1