Справа № 402/1371/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2020м. м. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Благовіщенське Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000171, внесене 13.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, українця, який має середню-технічну освіту, не одруженого, який не має утриманців, проживає без реєстрації АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України за наступних обставин:

12.10.2017 року о 19 год. 34 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , рухався по крайній лівій смузі руху автодороги Київ-Одеса у напрямку від міста Умань Черкаської області у напрямку міста Одеса на ділянці 272 км.+978 метрів поблизу села Кошаро-Олександрівка Благовіщенського району Кіровоградської області. Під час руху ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.1.4., п.1.5, підпункти б), д) п.2.3, п.12.1, п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

-п.1.4: кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила;

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

- п.12.3: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Вказані порушення виразилось в тому, що під час руху в складних умовах, які обумовлювались темною порою доби та відсутністю освітлення проїзної частини, ОСОБА_4 проявив особисту неуважність і безпечність, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно керувати транспортним засобом та мати можливість постійно контролювати напрямок його руху. Під час руху мав об`єктивну можливість, при русі з допустимою швидкістю (не більше 110 км./год.) завчасно виявити перешкоду для руху, яка виразилась у появі на проїзній частині вантажного сідлового тягача «Scania R 144 L», реєстраційний номер НОМЕР_2 у складі автопоїзду із напівпричепом «VANHOOL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який у пристосованому та позначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою місці, здійснював розворот на проїзній частині та виїжджав зліва-направо стосовно напрямку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_4 проявив неуважність до зміни дорожньої обстановки, в порушення вищевказаних вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, маючи можливість на далекій відстані (300…360 метрів) завчасно виявити вищезазначену перешкоду для свого руху, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого транспортного засобу, у результаті чого допустив зіткнення із правою задньою частиною напівпричепу «VANHOOL», реєстраційний номер НОМЕР_3 у складі автопоїзду із вантажним сідловим тягачем «Scania R 144 L», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини з множинними переломами ребер, грудини, відриву корені лівої легені, закритої тупої травми живота з розривом селезінки, крововиливу у жирову капсулу лівої нирки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до смерті потерпілої.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, зазначених у висунутому йому обвинуваченні, визнав повністю. Суду пояснив, що 12.10.2017 року на прохання ОСОБА_10 возив її з м.Одеса до м.Київ. її автомобілем «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Близько 19 год. їхали у напрямку міста Одеса на ділянці поблизу села Кошаро-Олександрівка Благовіщенського району Кіровоградської області. Автомобіль був технічно справним. ОСОБА_10 сиділа на задньому сидінні. ОСОБА_4 повідомив, що був тверезим. Рухався зі швидкістю 100 110 км./год. Попереду свого автомобіля у місці для розвороту побачив вантажний автомобіль з причепом за 30-35 м попереду. Застосував екстрене гальмування та викрутив руль вліво. Його автомобіль зіткнувся з правими задніми колесами причепу вантажного автомобіля. Вийшов з автомобіля, з допомогою інших людей витягнули Ольгу із автомобіля. Вона не мала видимих тілесних ушкоджень. Він та інші люди намагались надати їй медичну допомогу штучне дихання та масаж серця. До приїзду швидкої допомоги у неї ще був пульс, але вона померла на місці ДТП. Повідомив, що на місці ДТП після приїзду матері ОСОБА_10 просив у неї вибачення, після цього його захисник намагався зв`язатись з нею, але вона була та на даний час знаходиться за межами України.

Пояснив, що він перерахував на адресу потерпілої 5500 грн.

Висловив розкаяння у вчиненому, цивільні позова в частині матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу визнає у повному обсязі, щодо моральної шкоди визнає частково та покладається на розсуд суду.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а також, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, оскільки в результаті судового слідства доведено факт порушення обвинуваченим, який керував транспортним засобом, правил дорожнього руху, наслідком якого стала смерть потерпілої.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується за місцем проживання позитивно.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України- щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Таким чином, із урахуванням тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, ставлення обвинуваченого до скоєного, обставин, що пом`якшують покарання, зазначених даних про особу обвинуваченого, який пребуває на диспансерному обліку (клінічна стадія IV Рецидивуючий кандидоз ротової порожнини), беручи до уваги висновок органу пробації, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням зі встановленням йому обов`язків, передбачених ст.76 КК України та із обов`язковим застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Дана міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення і перевиховання.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування завданих злочином матеріальних збитків у розмірі 5208,03 грн. суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Водночас сума моральної шкоди, визначена потерпілою в розмірі 25 000000 грн., підлягає частковому задоволенню.
Суд вважає за необхідне визначити заподіяну потерпілій моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. При цьому, суд враховує, що моральна шкода, заподіяна ОСОБА_11 полягає в стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з втратою дочки. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що моральна шкода заподіяна злочином, ступінь вини ОСОБА_4 , те, що злочин вчинено з необережності, вимушеність змін в організації потерпілою свого життя, глибину душевних страждань потерпілої, яка втратила дочку. Суд також враховує вимоги розумності і справедливості.
Позовні вимоги щодо стягнення витрат по наданню правової допомоги у суммі 15 тис. грн. підлягають задоволенню.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_12 до ОСОБА_4 та Страхової компанії "VUSO" про відшкодування шкоди, завданої злочином, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої предявлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
Судом встановлено, що Страхової компанії "VUSO" несе цивільну відповідальність за шкоду, не в силу закону. а в силу укладеного між сторонами договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення.
Таким чином, відповідно до діючого законодавства, Страхова компанії "VUSO" не може бути цивільним відповідачем у кримінальній справі.
Крім того, судом встановлено, що Страхова компанії "VUSO" не відмовляла заявнику у відшкодуванні шкоди, завданої злочином, а лише зупинила розгляд заяви про страхове відшкодування для надання заявником переліку документів ( Т.2 а.с.147).
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України -кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд дійшов висноку, що права потерпілих Страховою компанією порушені не були, а томупозов потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_12 до ОСОБА_4 та Страхової компанії "VUSO" про відшкодування шкоди, завданої злочином слід залишити без розгляду.
Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України -особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Питання судових витрат вирішити в порядку ст.124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 474, 475 КПК України,-

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 ( три) роки.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 7249 (сім тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 29 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_4 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 5208,03 грн. матеріальної шкоди, 500 тис.грн. моральної шкоди та 15 тис.грн.витрат на правову допомогу.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_12 до ОСОБА_4 та Страхової компанії "VUSO" про відшкодування шкоди, завданої злочином- залишити без розгляду.
Роз"яснити потерпілим, що цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Речові докази по справі:
- напівпричеп «VANHOOL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебуває у складі автопоїзду з вантажним сідловим тягачем «Scania R 144 L», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_8 , повернути володільцю - ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Ульяновський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1