Категорія: арешгт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
представника власників
майна адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2020 року (ЄРДР №0000714),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме: на 2 (дві) земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:9002, :03:001:9003, які належать на праві власності, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим не доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме, що майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту буде порушувати право власності на земельні ділянки їх законних власників, які не мають жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, за ч. 2 ст. 364 КК України, щодо службових осіб Підгайцівської ОТГ та ПП «Луцькземлересурс» та набули право власності на земельні ділянки у законний спосіб (що підтверджується доданими до клопотання документами).
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був задовольнити клопотання, оскільки не враховано те, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. З метою забезпечення збереження речового доказу, а також з метою недопущення, в подальшому ризиків зникнення, втрати, знищення, перетворення, відчуження майна на користь третіх осіб на думку прокурора, є достатні підстави для арешту вказаних земельних ділянок. Крім того, постановою слідчого вказане майно, визнанано речовими доказами, оскільки земельні ділянки були об`єктами кримінально протиправних дій. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання про арешт майна.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку прокурора та слідчого, які, кожен зокрема, підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити клопотання слідчого про арешт майна, представника власників майна адвоката ОСОБА_8 , котрий заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення/збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням прокурор та слідчий не вказали яким чином буде досягнута мета накладення арешту збереження речових доказів, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.
Згідно витягу ЄРДР вбачається, що проводиться досудове розслідування щодо службових осіб Підгайцівської ОТГ Волинської області та ПП «Луцькземлересурс» по факту вилучення із законного користування земельної ділянки Служби автомобільних доріг у Волинській області за ч. 2 ст. 364 КК України.
Матеріалами клопотання не доведено, яким чином накладення арешту на майно, може слугувати доказами в кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, з огляду на наявність підтверджуючих документів щодо законного придбання майна.
Будь-яких документів, які б підтверджували перебування вказаних у клопотанні земельних ділянок, у власності, користуванні, володінні Служби автомобільних доріг у Волинській області суду не надано.
Разом з тим, доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що арештоване майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Тому, з доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.
Інші твердження прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.
У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обгрунтовано відмовив в накладенні арешту на вищевказане майно, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2020 року про відмову в накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді