Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/67/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяч. 2 ст. 307 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року, якою стосовно підозрюваної

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ніжин, Чернігівської області, українки, громадянки України, з повною вищою освітою, заміжньої, без утриманців, не працевлаштованої, перебуває на замісній терапії, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої по АДРЕСА_2 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000002,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України строком на 60 днів, тобто з 17 години 00 хвилин, 01 лютого 2021 року до 17 годині 00 хвилин, 01 квітня 2021 року, з визначенням застави у сумі 158 900 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , звернулась до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000002,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що вона за попередньою змовою з своїм чоловіком ОСОБА_10 , придбала психотропну речовину метамфітамін, який зберігала за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 . 01.02.2021 року за результатами проведеного обшуку за місцем проживання підозрюваної, виявлено та вилучено десять згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта являється психотропною речовиною метамфітаміном, загальною вагою 0,4307 грам.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та підозрюваній ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з визначенням розміру застави.
У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язано підозрювану ОСОБА_8 - прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками.
Попереджено підозрювану ОСОБА_11 , що в разі невиконання покладених на неї зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Ухвала мотивована тим, що злочин по якому пред`явлено повідомлення про підозру є: тяжким, закінченим, умисним, корисливим, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Посягає на суспільні інтереси - проти здоров`я населення та порушення обігу наркотичних речовин.
Джерело походження наркотичних засобів та коло можливих співвиконавців не відомі. Підозрювана обрала такий спосіб захисту (ст. 63 Конституції України), при якому ускладнюється з`ясування джерел походження наркотичних засобів та можливих співвиконавців. Така її поведінка дає підстави обґрунтовано вважати, що вона перешкоджає органу досудового розслідування.
Дії підозрюваної визначаються як заздалегідь сплановані, обдумані, ретельно законспіровані.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винною у вчиненні злочину, - до восьми років позбавлення волі, є підставою для початку можливого переховування від слідства та суду.
Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваної не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, оскільки існує ризик вчинення нових тотожних злочинів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою його підзахисній обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування не надано жодного документу, який вказував на мету збуту.
На думку захисту кваліфікуюча ознака «мета збуту» надумана досудовим слідством.
Більш того слідчий суддя не послався на жодний доказ наявності ризиків.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В суді апеляційної інстанції обвинувачена та сторона захисту вказували на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, колегія суддів не враховує ці доводи. Не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання її винуватаю, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків.
Також колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді стосовно наявності ризику ОСОБА_8 вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки через відсутність законного джерела доходу, остання вчинила інкриміноване кримінальне правопорушення.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання щодо

ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту колегією суддів не може бути враховано, оскільки місце реєстраційного обліку підозрюваного не співпадає з місцем проведення досудового розслідування.
Доводи захисту про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , зміні запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, та наявний високий ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.
А тому, належна поведінка підозрюваної ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Що стосується апеляційних доводів захисника про те, що кваліфікуюча ознака «мета збуту» надумана органом досудового розслідування, необхідно зазначити наступне.
Відповідальність за збут наркотичних засобів настає незалежно від їх розміру (ст. 307 КК). Про те, що злочин, передбачений ст. 307 КК, було вчинено з метою збуту наркотичних засобів може вказувати сукупність таких обставин, як посада, яку обіймав обвинувачений на момент вчинення злочину, та його функціональні обов`язки, його поведінка під час вчинення злочину, сукупність наркотичних засобів різних видів, їх кількість, спосіб упакування та розфасування, а також методи приховування.

Для об`єктивного висновку про умисел на збут психотропної речовини необхідним є дослідження обставин її придбання та зберігання, а також встановлення моменту виникнення відповідного умислу.

В суді апеляційної інстанції прокурор повідомив, що під час обшуку в домоволодінні ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вилучено 295 пакетів з порошкоподібною речовиною, які направлено на експертизу.
Отже, у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 було виявлено та вилучено більше 300 пакетів з порошкоподібною речовиною, які розфасовані та упаковані, що явно перевищує потреби особи для власного споживання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 та ОСОБА_10 офіційно не працевлаштовані. Більш того до суду апеляційної інстанції не надано жодного, яким підтверджується наявність законного джерела доходу.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_8 та її чоловік офіційно не працевлаштовані та в матеріалах справи відсутні відомості про отримання останньою законного джерела доходу, а також кількість вилучених пакетів з порошкоподібною речовиною колегія суддів приходить до висновку про те, що на даний час підозра ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою.
А тому, не має підстав стверджувати щодо невідповідності ознаки «мети збуту» і ці дані повинні бути перевірені в ході досудового розслідування.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (протоколом обшуку від 01.02.2021, висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 292)

Кримінальне правопорушення в яких підозрюється є: тяжким, закінченим, умисним, корисливим, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Посягає на суспільні інтереси - проти здоров`я населення та та встановлений законодавством порядок обігу наркотичних речовин.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно
ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК Україниа інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На думку колегія суддів суддя районного суду визначити розмір застави, який не відповідає обставинам кримінального правопорушення, майновому, сімейному стану підозрюваної та стану її здоров`я.
Так, ОСОБА_8 раніше не судима, онкохвора, перенесла операцію по видаленню щитовидної залози, перебуває на замісній гормональній терапії, потребує медичного нагляду та щоденного вживання медичних препаратів.
Також ОСОБА_8 частково визнає вину у вчиненні злочині та в суді апеляційної інстанції повідомила обставини та джерело придбання наркотичних засобів, щиро розкаюється та має намір співпрацювати зі слідством.
За вказаних підстав, колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану, вищевказаних ризиків застава у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіббуде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року необхідно змінити в частині визначення розміру застави.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року, якою стосовно підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню строком на 60 днів, - змінити в частині визначення розміру застави
Визначити розмір застави у сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (2270х30), що складає 68100 грн.
Застава може бути внесена на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме на депозитний рахунок Кропивницького апеляційного суду № UA0086310, ; МФО:

820172; банк одержувача: Держказначейська Служба України м. Київ; призначення платежу - застава за підозрювану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000002.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками по справі;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
В іншій частині ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4