Справа № 297/1597/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 , розглянуши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000467 від 22 червня 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ставропольського краю Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, громадянина Російської Федерації,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області знаходиться судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000467 від 22 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
15 вересня 2020 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у вищевказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (Т. 2 а.с. 176-184).
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у грабежі, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.Разом з тим, строк дії тримання під вартою ОСОБА_7 за ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2020 року закінчився 16 серпня 2020 року о 18 годині 25 хвилин,, останній, на підставі ч. 5 ст. 202 КПК України, був звільнений з під варти, а тому вважає, що необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 із визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 27 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 51 867 грн., з урахуванням продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Крім того, у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КПК України, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, злочин, в якому обвинувачується останній, є тяжким злочином, та менш суворі запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .. Крім того, звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 прокурором на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також враховано те, що ОСОБА_7 є громадянином іноземної держави, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, відсутнє постійне місце роботи, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Крім того, кримінальне правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, а також суспільний інтерес, оскільки зазначений злочин направлений не тільки проти власності, а й проти життя і здоров`я особи (Т. 2 а.с. 176-184).

17 вересня 2020 року через канцелярію суду надійшло заперечення захисника ОСОБА_4 на клопотання прокурора про обрання відносно її підзахисного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи таке тим, що обвинувачений ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, особою яка страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога. Таке було встановлено також ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2020 року. Крім того, поведінка ОСОБА_7 під час вчинення суспільно-небезпечного діяння була та на даний час є неадекватною, були неодноразові спроби суїциду. Так, під час перебування в слідчому ізоляторі останній декілька разів намагався покінчити життя самогубством, постійно перебував у аномально депресивному стані, має постійні затьмарення свідомості. А тому, враховуючи наявність у ОСОБА_7 психічного захворювання, що встановлено офіційними документами, просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно її підзахисного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. (а.с. 188-191).
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 підтримала, з підстав зазначених в такому. Ствердила, що ризики, зазначені в клопотанні, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, є її припущенням. Просила клопотання задоволити.
Захисник ОСОБА_4 вважала клопотання прокурора про обрання відносно її підзахисного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою безпідставним, з підстав, наведених в запереченні на клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу. Просила в задоволенні такого відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_7 вважав клопотання безпідставним та пояснив, що не має наміру ухилятися від суду та зобов"язується вчасно з"являтися на виклики в судові засідання, Крім того, додав, що має намір найближчим часом працевлаштуватись. Також просив врахувати, що проживає з батьком похилого віку. Просив в задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечили проти застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали таке безпідставним.
Потерпілий ОСОБА_8 заперечив проти обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ствердив, що претензій до обвинуваченого не має.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, з приводу застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, закінчився 16 серпня 2020 року. Останнього звільнено з під варти на підставі ч. 5 ст. 202 КПК України, у зв`язкі із закінченням строку дії ухвали (Т. 2 а.с. 63-72, 161).
Так, згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
В судовому засіданні встановлено, що вказані в клопотанні ризики,передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, є припущенням прокурора, а тому є формальними, не обґрунтованими та жодними доказами не доведеними.
Разом з тим, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , а також те, те, що він ніде не працює, є громадянином іноземної держави, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, на думку суду, не свідчить про те, що перебуваючи на волі, він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, ухилятися від явки до суду, чи впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04. 2003 № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.
В судовому засіданні прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.
Разом з тим, суд враховує, що як встановлено з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, особою яка страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога. Таке було встановлено також ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2020 року (Т. 2 а.с. 63-72). А тому, те, що ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними є сумнівним.
Також, суд вважає, що підстави для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 508 КПК України, тобто передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом чи поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, відсутні, оскільки встановлені обставини, які дають підстави вважати, що ОСОБА_7 під час вчинення суспільно небезпечного діяння був в неосудному або обмежено осудному стані підтверджені тільки матеріалами кримінального провадження та наявною медичною документацією про наявність у ОСОБА_7 психічного розладу та психічного захворювання та дані, що поведінка останнього є неадекватною.
Разом з тим, факт неосудності чи обмеженої осудності обвинуваченого ОСОБА_7 на період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення чи на даний час відповідним висновком психіатричної експертизи не підтверджено.
Враховуючи вищенаведене, суд розглядає можливість застосування іншого (альтернативного) запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , не пов`язаного з ізоляцією його від суспільства.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 даної статті.
Так, згідно приписів ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.
При вирішенні клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, суд враховує те, що він є раніше не судимим, не ухиляється від суду та вчасно з`являється в судові засідання, крім того, є інвалідом ІІ групи, особою яка страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога та проживає з батьком похилого віку.
А тому, суд дійшов до висновку про достатність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також домашнього арешту, обмежує право ОСОБА_7 на лікування, який є інвалідом ІІ групи, в медичних закладах та працевлаштування для оплати такого.
Враховуючи вищенаведене та з метою недопущення ухилення обвинуваченого від суду, забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання строком на 60 днів.
При цьому, суд вважає, що слід покласти на обвинуваченого декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-179, 193-194, 196, 205, 315 КПК України суд,
ухвалив:
Клопотання прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000467 від 22 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - задоволити частково.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ставропольського краю Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 днів, тобто до 04 грудня 2020 року включно, з покладенням на нього наступних обов`язків:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або роботи;
3) без дозволу суду не виїжджати за межі Виноградівського району Закарпатської області.
Попередити підозрюваного ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 549, 25 грн. до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 4 394 грн..
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_10