Провадження № 11-кп/4820/405/20
Справа № 685/276/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.119 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346 від 09 листопада 2018 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2020 року, -
в с т а н о в и л а:
Вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2020 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волиця-Польова Теофіпольського району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою освітою, студента 3-го курсу ДНЗ «Теофіпольський ПАПЛ», неодруженого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Строк відбуття покарання рахується з моменту приведення вироку до виконання.
Прийнято відмову цивільних позивачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від позову.
Провадження у справі за позовом цивільних позивачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до цивільного відповідача ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу закрито.
Скасовано арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2018 року та від 26 листопада 2018 року.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
За вироком суду 09 листопада 2018 року біля 01 год. 44 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи біля ресторану-бару «Ангел», що по вул. Яблуневій, 41а с. Волиця-Польова Теофіпольського району Хмельницької області, втрутившись у конфлікт між ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_15 , діючи з необережності, яка виразилася в злочинній недбалості, не передбачаючи можливості настання від своїх дій суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, правою рукою наніс один удар в лівий бік обличчя ОСОБА_15 , через що останній, не втримавшись на ногах, втратив рівновагу, впав на бруківку та вдарився правою частинною лобної ділянки голови об гранітну плиту квітника.
Внаслідок удару правою частинною лобної ділянки голови об гранітну плиту квітника, ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу в лобній ділянці справа з переходом на скроневу та базальну поверхні мозку, субарахноїдального крововиливу в лівій скронево-потиличній ділянці з переходом на базальну поверхню мозку та субарахноїдальних крововиливів в ділянці мозочка та в шийному відділі спинного мозку, крововиливу під м`якими покривами голови в лобній ділянці справа, припухлості м`яких тканин з раною на лобній ділянці справа та садна на лобній ділянці, які небезпечні для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 , який помер під час транспортування до Теофіпольської центральної районної лікарні.
Захисник ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , вважає призначене йому покарання надто суворим та таким, що не відповідає вимогам кримінального закону, дійсним обставинам справи та особі обвинуваченого. Просить змінити вирок місцевого суду, в частині призначеного покарання, та обрати ОСОБА_8 покарання в межах санкції ст.119 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України. Посилається на неврахування судом першої інстанції позиції потерпілих, які просили не застосовувати до його підзахисного покарання, пов`язане з його ізоляцією від суспільства, в сукупності з обставинами вчиненого злочину та особи обвинуваченого. Вказує на те, що судом першої інстанції не обґрунтовано відсутність можливості виправлення та перевиховання ОСОБА_8 без його ізоляції від суспільства, не наведено достатніх мотивів та аргументів щодо неможливості його звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю.

Всім зібраним доказам у їх сукупності суд дав належну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство вчинене через необережність.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні.
Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також і те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у нарколога, психіатра не перебуває, відшкодував потерпілій стороні матеріальну та моральну шкоду, має постійне місце проживання та роботи, характеризується позитивно.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, характеризується позитивно,має постійне місце роботи та проживання, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завдані збитки, позицію потерпілих щодо можливості призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання без реального його відбування, сукупність наведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер вчиненого злочину свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і це дає підстави призначити йому покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Враховуючи наведені обставини та особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає, що в даному випадку є всі підстави для застосування у відношенні до ОСОБА_8 вимог ст.ст. 75, 76 КК України з наданням йому можливості виправитися в умовах випробування.

А тому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про призначення йому покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку в цій частині є обґрунтованими.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2020 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.119 КК України із застосування ст.69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді