Провадження № 1-кп/592/710/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0002514, відомості за яким 04.09.2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який тимчасово не працює, який має базову вищу освіту, неодруженого, громадянина України, українця, раніше не судимого, військовозобов`язаного, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

16.08.2020 року о 08 годині 31 хвилину, рухаючись на транспортному засобі марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 прилеглою територією біля буд. 9 по вул. Металургів у м. Суми, ОСОБА_3 був зупинений екіпажем Руно-114 у складі співробітників УПП в Сумській області інспектором взводу № 1 роти № 3 ОСОБА_6 та поліцейським взводу № 1 роти № 3 ОСОБА_7 за повідомленням на лінію 102 про можливе порушення Правил дорожнього руху, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (ст. 130 КУпАП) . У подальшому, відповідно до ст. 34 Закону України Про національну поліцію , співробітниками УПП в Сумській області інспектором взводу № 1 роти № 3 ОСОБА_6 та поліцейським взводу № 1 роти № 3 ОСОБА_7 було проведено поверхневу перевірку транспортного засобу марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , в ході якої останній добровільно відчинив підкапотний простір, де в результаті перевірки було виявлено п`ять паперових згортків з речовиною рослинного походження, ззовні схожою на наркотичну. Після чого співробітниками поліції було задано запитання ОСОБА_3 з приводу того, що знаходиться всередині вказаних паперових згортків, на що останній відповів про те, що там знаходиться наркотична речовина, а саме: канабіс. Розуміючи те, що він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту (ч. 1 ст. 309 КК України) , у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на пропозицію надання неправомірної вигоди посадовій особі Національної поліції України, а саме: співробітнику патрульної поліції УПП в Сумській області інспектору взводу № 1 роти № 3 ОСОБА_6 за невчинення ним з використанням свого службового становища дій, щодо притягнення його до відповідальності. Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи біля жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 запропонував надати посадовій особі Національної поліції України співробітнику патрульної поліції УПП в Сумській області інспектору взводу № 1 роти № 3 ОСОБА_6 неправомірну вигоду на загальну суму 800 грн. , за яку він не повинен притягуватись до передбаченої законом відповідальності, на що отримав відмову та був попереджений про те, що вказані неправомірні дії створюють склад кримінального правопорушення. Отже, діючи з єдиним умислом та метою, направленою на не притягнення його до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту (ч. 1 ст. 309 КК України) , 16.08.2020 року ОСОБА_3 висловив пропозицію надати неправомірну вигоду на загальну суму 800 грн. , співробітнику патрульної поліції УПП в Сумській області інспектору взводу № 1 роти № 3 ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у пропозиції надання співробітнику патрульної поліції УПП в Сумській області інспектору взводу № 1 роти № 3 ОСОБА_6 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів на загальну суму 800 грн. , за не притягнення до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

15.09.2020 року прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості. Приймаючи до уваги те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до нетяжких злочинів, обвинувачений беззастережно та в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, сторони погодились на призначенні покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. . Із запропонованими видом та мірою покарання обвинувачений та його захисник згодні. Прокурору, захиснику, обвинуваченому було роз`яснено про те, що в результаті укладення та затвердження угоди про визнання винуватості вони позбавляються права на оскарження вироку суду в апеляційному або касаційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Встановивши особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд роз`яснив йому суть обвинувачення, з`ясував, що воно йому зрозуміле, що він визнає себе винним. Після роз`яснення суті обвинувачення ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання суд з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_3 , що той цілком розуміє: 1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; 2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; 3) характер обвинувачення; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час підготовчого судового засідання з`ясував у захисника обвинуваченого, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розд. ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. ст. 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

Щодо гарантій права на справедливий суд у такій категорії справ, то Європейський суд з прав людини у справі Бортник проти України від 27.01.2011 року зазначив про те, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не перешкоджає особі добровільно відмовитись відкрито чи опосередковано від свого права на деякі гарантії справедливого суду (рішення Європейського суду з прав людини щодо прийнятності у справі Квятковська проти Італії (Kwiatkowska v. Italy) , № 52868/99 від 30.11.2000 року та рішення Європейського суду з прав людини у справі Піщальніков проти Росії (Pishchalnikov v. Russia) , № 7025/04, п. 77 від 24.09.2009 року) . Проте, для того, щоб відмова від права була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути встановлена у недвозначній формі і супроводжуватись мінімальними гарантіями, співмірними з її важливістю (рішення Європейського суду з прав людини у справі Пуатрімоль проти Франції (Poitrimol v. France) від 23.11.1993 року, п. 31, Series A № 277-A) . Такою мінімальною гарантією є забезпечення права на захист. Ст. 53 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також заборонено тлумачення її положень у такий спосіб, який обмежував би будь-які права людини, які визнані на підставі законів держави чи будь-якою іншою угодою, стороною якої вона є. Основні критерії законності вироків на підставі угод і роль національних судів по контрою за їх дотриманням, які в однаковій мірі відносяться до процедур, передбачених ст. 349 КПК України, як і у наведеній справі, оскільки вирішуються за скороченою судовою процедурою, Європейський суд з прав людини дав у справі Нацвлішвілі та Тагонідзе проти Грузії (Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії) , № 9043/05, п. 66 від 29.04.2014 року) . У цьому рішенні Європейський суд з прав людини зазначив про те, що угоди, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними .

Суд переконався в судовому засіданні шляхом проведення опитування сторін, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_3 , що він реально зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема вчинити дії, перелік яких в ній зазначено.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам КПК України. При цьому: 1) умови угоди не суперечать вимогам КПК України, під час досудового розслідування не була допущена неправильна правова кваліфікація злочину, який не є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не існує; 5) можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_3 взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо узгоджених виду та міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття; - активне сприяння розкриттю злочину; - вчинення злочину вперше; - повне та беззастережне визнання своєї вини у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом встановлено не було.

Заслухавши думку прокурора щодо наведеного, думку захисника обвинуваченого, думку обвинуваченого щодо можливості затвердження угоди, що розглядається, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, суд переконався в тому, що угода може бути затверджена, що можливо ухвалити вирок, яким затвердити угоду, та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 394, 468, 469, 471, 473-476 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50-53, 65, 66, 369 КК України, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15.09.2020 року між прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , підозрюваним ОСОБА_3 та його захисником адвокатом ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. .

Речові докази, а саме: оптичний односторонній диск марки Maximus , об`ємом 4,7 Gb, сріблястого кольору, з написами, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1