Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження 11-кп/4806/122/20 (308/12913/16-к), за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27. 04. 2018 щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України.

Цією ухвалою суду, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 27. 04. 2018, задоволено подання старшого інспектора Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарання та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 та звільнено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік, призначеного йому вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 02. 2017 у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвала суду мотивована тим, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 02. 2017, ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Приймаючи вказане рішення суд послався на те, що термін випробувального строку, визначений ОСОБА_6 , згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 02. 2017 - закінчився 28. 02. 2018. При цьому, доказів щодо ухвалення судами інших обвинувальних вироків, якими констатовано вчинення нового злочину ОСОБА_6 за період з 28. 02. 2017 по 28. 02. 2018, матеріали подання не містять та учасниками судового провадження на день розгляду вказаного подання не подано. Також суд першої інстанції зазначив, що наявні в матеріалах подання відомості про повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні 25. 05. 2017 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у рамках кримінального провадження за №0001329, яке 29. 06. 2017 направлено до суду для розгляду по суті, відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, не може трактуватися як підтвердження

-2-

винуватості ОСОБА_6 у вчиненні нового злочину. Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (рішення від 27. 10. 1999 у справі № 1-15/99). У зв`язку з наведеним, суд прийшов до висновку про обгрунтованість подання старшого інспектора Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарання та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік, призначеного йому вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 02. 2017, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В апеляційній скарзі прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 просить ухвали суду області від 27. 04. 2018 скасувати, призначити новий розгляду провадження в суді першої інстанції. Вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки ОСОБА_6 під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, і щодо якого в суді першої інстанції перебуває обвинувальний акт, а тому, на її думку висновок суду першої інстанції про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 вимог ч. 1 ст. 78 КК України та звільнення останнього від призначеного судом покарання, є безпідставним, оскільки нормами ст. ст. 75, 78 КК України встановлено недопущення засудженим вчинення нового злочину, а не наявність ухваленого щодо нього обвинувального вироку. Також звертає увагу на те, що згідно ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить відмовити в її задоволенні, оскільки суд першої інстанції при розгляді провадження про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, вірно врахував принцип презумпції невинуватості та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та обґрунтовано постановив законне рішення про задоволення подання.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таки підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, розглядаючи подання старшого інспектора Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління

-3-

з питань виконання кримінальних покарання та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку щодо ОСОБА_6 , зазначеної норми кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі.

Стаття 165 КВК України передбачає, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 02. 2017 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробовуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Із матеріалів особової справи № 50/75/2017 вбачається, що строк відбування покарання, призначений засудженому ОСОБА_6 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 02. 2017, закінчився 28. 02. 2018, за період іспитового строку засуджений ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності, а саме 19. 11. 2017 УПП в Закарпатській області за ч. 1 ст. 178 КУпАП; згідно з характеристикою Тарновецької сільської ради, ОСОБА_6 веде пасивний спосіб життя, періодично вживає алкогольні напої, ніде не працює, письмові скарги та заяви від жителів сільської ради на нього не надходили. Також інспектор з питань пробації вказує на те, що 20. 11. 2017 до Ужгородського МРВ з питань пробації надійшов витяг з кримінального провадження за № 0001329, згідно з яким ОСОБА_6 10. 05. 2017 вчинив незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального право рушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та 29. 06. 2017 до суду направлено обвинувальний акт.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах особовою справи відсутні подання Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації щодо ОСОБА_6 в період іспитового строку про скасування звільнення від відбування покарання, що вказує на повне виконання засудженим усіх покладених на нього обов`язків.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції незаконно задовольнив клопотання старшого інспектора Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарання та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 та звільнив засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Колегія суддів враховує, що у матеріалах справи відсутній вирок суду, яким ОСОБА_6 визнано винним і його засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України, а тому доводи прокурора про те, що судом першої інстанції були порушені норми кримінального закону при звільненні ОСОБА_6 від покарання, з огляду на презумпцію невинуватості, є безпідставними.

-4-

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки доказів стосовно того, що засуджений ОСОБА_6 в період іспитового строку систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, та унеможливлює звільнення його від відбування покарання, не має. Крім того, судом першої інстанції зроблено обгрунтований висновок, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при вирішенні подання були допущені порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які би призвели до неправильного його вирішення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що іспитовий строк визначений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 02. 2017 щодо ОСОБА_6 закінчився 28. 02. 2018.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду апеляційний суд відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.04.2018 про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі строком на один рік, призначеного йому вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2017 в справі №308/1291316-к, у зв`язку із закінченням іспитового строку - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: