Справа № 441/1901/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1388/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001005 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конюшки-Королівські Самбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

09.12.2010 Самбірським міськрайонним судом Львівської області по ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України на три роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на два роки;

13.08.2012 Самбірським міськрайонним судом Львівської області по ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 680 грн.;

21.01.2013 Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, проживаючого на АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

встановила:

Захисник обвинуваченого. подав апеляційну скаргу на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2013, остаточно призначивши покарання за їх сукупністю 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 395 грн. 48 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити виправдовувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, в якому його обвинувачують, та у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Вважає вирок незаконним, необґрунтованим через неповноту судового розгляду. Висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки не підтверджене достатніми, належними та допустимими доказами дослідженими в ході судового розгляду. Суд першої інстанції поверхнево розглянув справу, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, дав неправильну оцінку доказам зібраним у справі, невірно виклав показання допитаних в судовому засіданні свідків та поклав в основу вироку припущення, внаслідок чого ухвалив вирок, який суперечить вимогам ст.ст. 17, 370 КПК України.

Апелянт покликається, що жодних доказів, які б свідчили про умисел ОСОБА_7 у скоєні злочину, тим більше групою осіб в справі немає і в суді здобуто не було. Пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення двічі змінювалося і суд безпідставно відмовив стороні захисту в повернені обвинувального акту прокурору для усунення недоліків. Все обвинувачення побудоване на показах потерпілої ОСОБА_9 та не враховані покази ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які показали, що не домовлялися між собою про вчинення крадіжки майна потерпілої. Дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення невірно кваліфіковані, адже він не проникав в приміщення або інше сховище потерпілої ОСОБА_9 , яка спільно проживала з ОСОБА_10 .

Апелянт звертає увагу, що потерпіла в суді відмовилася від показань, які давала на досудовому слідстві бо до дачі тих показань її спонукав слідчий. Крім того суд безпідставно взяв до уваги вартість двох мішків зерна вівся в сумі 200 гривень, яка не підтверджена документально товарознавчою експертизою.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , 24 листопада 2017 року о 16 год. 45 хв., в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою у групі із невстановленою слідством особою, проникли у господарське приміщення ОСОБА_9 , що на АДРЕСА_2 , та намагались, а ОСОБА_7 повторно, таємно викрасти два мішки із зерном вівса вартістю - 100 грн. кожен та металевий мангал вартістю 550 грн., а всього на 750 грн., однак свого злочинного наміру до кінця не довели через незалежні від них причини, були викриті і затримані.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , підтриману захисником обвинуваченого про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України доводиться доказами по справі, які перевірено судом, а саме:

- показами самого обвинуваченого, з яких вбачається, що 24.11.2017 разом із ОСОБА_10 в с.Конюшки-Королівські Самбірського району Львівської області допомагали ОСОБА_11 із порізкою дерев, по закінченню роботи вживали алкогольні напої, далі він запряг коня та гужовою підводою разом з ОСОБА_10 поїхали в с. Тулиголови Городоцького району Львівської області до ОСОБА_9 за плужком та бороною, які він надавав у тимчасове користування її співмешканцю ОСОБА_12 , при цьому попередньо повідомивши останнього по телефону, що приїде за своїм майном. Близько 16 год., разом з ОСОБА_10 гужовою підводою заїхали на подвір`я ОСОБА_9 , зрозумівши, що вдома немає нікого, ОСОБА_10 з господарської будівлі виніс два мішки із зерном та погрузив на підводу, а також погрузив металевий мангал, при виїзді з подвір`я був затриманий працівниками поліції. Також показав, що розумів, що вони в чужім господарстві, що відбувається крадіжка майна ОСОБА_13 , між тим ОСОБА_10 не перечив, чекав коли той все погрузить на його гужову підводу;

- показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в суді першої інстанції пояснила, що вона проживає на АДРЕСА_2 разом із співмешканцем ОСОБА_12 та братом ОСОБА_14 з яким ведуть спільне господарство, що 24.11.2017 вона була сама вдома, між 16-17 год. на територію господарства гужовою підводою приїхав ОСОБА_7 з ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, стукали по дверях, у вікно, викрикували, вона їх боялась, тому дверей не відчинила, через вікно бачила, як ОСОБА_10 з господарського приміщення, що навпроти будинку, виносив мішок з вівсом та грузив на підводу ОСОБА_7 , а також забрали мангал, що тут же зателефонувала у поліцію та братові ОСОБА_14 та повідомила про крадіжку;

- протоколом огляду місця події від 24.11.2017 з фототаблицями до нього, з якого убачається, що навпроти будинку АДРЕСА_2 , що неподалік від будинку зафіксовано гужову підводу запряжену конем. На підводі два мішки білого кольору із зерном вівса кожен, коло них металевий мангал з кришкою, що позаду підводи ліворуч, на відстані 53 м житловий будинок ОСОБА_9 , територія господарства не огороджена, з вікна будинку навпроти на відстані 9 м видно господарську будівлю з дерев`яними незачиненими дверима, у приміщенні будівлі за металевою бочкою праворуч мішки білого кольору із зерном вівса. Виявлені під час огляду місця події два мішки з вівсом та металевий мангал з кришкою до нього, вилучені;

- протоколом огляду речей та документів, з протоколу зважування з фототаблицями до нього, згідно якого видно, що вилучені 24.11.2017 під час огляду місця події мішки із зерном мають вагу 31 кг та 29 кг, відповідно.

А також судом першої інстанції вірно взято до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_9 в суді першої інстанції про те, що загальна вартість двох мішків із зерном вівса, які мав намір викрасти ОСОБА_7 вона оцінює 200 грн., така ж вартість вказана в довідці магазину. Обвинувачений ОСОБА_7 із вартістю вівса вказаною потерпілою ОСОБА_9 погодився, а відтак саме таку вартість викраденого вівса суд інкримінує у вину ОСОБА_7 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться:

- висновком експерта - товарознавця від 29.12.2017 №9/678, згідно якого вартість металевого мангалу розміром 415х305х190мм з кришкою до нього, які мав намір викрасти обвинувачений становить 550 грн. 00 коп.

- свідченнями ОСОБА_11 , даними в суді першої інстанції в тій частині, що 24.11.2017 до обіду, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 допомагали йому вдома по господарству з порізкою дерев, разом вживали алкогольні напої, що після цього ОСОБА_7 своєю гужовою підводою разом з ОСОБА_10 поїхали в с. Тулиголови Городоцького району Львівської області;

- свідченнями ОСОБА_14 , даними в суді першої інстанції в тій частині, що разом із ОСОБА_9 та її співмешканцем ОСОБА_12 проживають у будинку на АДРЕСА_2 , що 24.11.2017 близько 17 год. йому телефонувала ОСОБА_9 та повідомила про крадіжку вівса та мангалу з господарства, що він з вулиці спостерігав за ОСОБА_10 , який грузив майно на підводу ОСОБА_7 , останній його чекав, що від`їхавши від будинку потерпілої, їх затримала поліція, після затримання бачив на возі два мішки заповнені зерном вівса та мангал;

- свідченнями ОСОБА_12 , який в суді першої інстанці пояснив, що він проживає разом з ОСОБА_9 у її будинку на АДРЕСА_2 , що ввечір, 24.11.2017 повертався з роботи додому, на відстані, бачив на подвір`ї коло будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з гужовою підводою груженою мішками з вівсом та металевим мангалом, що останні виїзжаючи з подвір`я, були затримані.

- свідченнями ОСОБА_10 , даними в суді першої інстанції про те, що зранку 24.11.2017 він разом із ОСОБА_7 в с. Конюшки Королівські Самбірського району Львівської області допомагали ОСОБА_11 з порізкою дерев, по закінченню роботи разом вживали алкоголь, далі ОСОБА_7 запріг коня та запропонував поїхати у с. Тулиголови Городоцького району Львівської області до ОСОБА_12 та ОСОБА_9 за своїм майном з чим він погодився. Близько 16 год., гужовою підводою заїхали на територію господарства ОСОБА_9 , що на АДРЕСА_2 , стукали по дверях, у вікно, однак ніхто не відповідав, що ОСОБА_7 просив допомогти йому забрати його майно, після чого разом з господарського приміщення винесли два мішки з вівсом та погрузили на підводу, а також забрали мангал і поїхали, при виїзді з подвір`я, були затримані працівниками поліції.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, доводиться протоколами слідчих експериментів, а саме:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.12.2017, з якого убачається, як потерпіла ОСОБА_9 24.11.2017 з будинку через вікно чула розмову між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 та спостерігала за ОСОБА_7 , який заїхавши гужовою підводою на подвір`я, з господарського приміщення намагався викрасти два мішки із зерном вівса та металевий мангал.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.12.2017 за участі свідка ОСОБА_10 та фототаблиць до нього, з якого також убачається про причетність ОСОБА_7 до крадіжки з господарського приміщення двох мішків з вівсом та мангалу з господарства ОСОБА_9 , що на АДРЕСА_2 .

- протоколом слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_7 від 12.12.2017, з якого видно, що він на місці події добровільно показав, як 24.11.2017 разом з ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, гужовою підводою заїхав на подвір`я ОСОБА_9 , та з господарського приміщення виніс мішок наповнений зерном і погрузив на підводу, також забрав металевий мангал, що при виїзді з подвір`я, був затриманий працівниками поліції.

Проаналізувавши усі докази, подані стороною обвинувачення та захисту в їх сукупності, на думку колегії суддів, районний суд прийшов до вірного висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена в повному об`ємі, оскільки він за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення в інше приміщення, повторно таємно намагався викрасти чуже майно, але злочинного наміру до кінця не довів з незалежних від його волі причин, оскільки був затриманий працівниками поліції.

Що ж стосується зазначеного твердження захисника ОСОБА_6 , в частині, що в обвинуваченого не було умислу на викрадення чужого майна, шляхом проникнення в інше приміщення, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 майна не викрадав, тільки сидів на підводі, колегія суддів такі до уваги не приймає, оскільки вважає, що такі нічим не підтверджені, спростовуються аналізом вищенаведених та досліджених в судовому засіданні доказами.

Крім цього, потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції неодноразово показувала, що ОСОБА_7 гримав в двері будинку, разом з ОСОБА_10 грузили на підводу мішок із зерном, а також із заяви потерпілої ОСОБА_9 від 24.11.2017 на ім`я начальника Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НПУ у Львівській області також убачається, що вона того ж дня вказувала на причетність ОСОБА_7 до крадіжки майна із її господарства на АДРЕСА_2 .

З огляду на обвинувачення, яке доводиться прокурором, досліджених в судовому засіданні доказів, і в першу чергу показів самого обвинуваченого, апеляційний суд, з урахуванням ст. 129 Конституції України, відповідно до якої, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду доказів і у доведенні перед судом переконливості, вважає доведеним висунуте прокурором обвинувачення.

Таким чином, на підставі досліджених судом доказів пояснень учасників процесу, показів свідків, потерпілого, самого обвинуваченого, колегія суддів вважає доведеним те, що ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення в інше приміщення, повторно таємно намагався викрасти чуже майно, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.

Що стосується призначеного виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, його особу і зокрема, що він раніше притягувався до відповідальності, характеризується негативно, не працює, відсутність у справі обставин, що пом`якшують покарання, а також обтяжуючу покарання обставину стан алкогольного сп`яніння та прийшов до вірного переконання про обрання йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно зазначено, що підстави для застосування ОСОБА_7 ст. 69 або ж ст. 75 КК України відсутні, з огляду на характеристику його особи, що він вчинив новий злочин будучи умовно - достроково звільненим від відбування покарання, раніше неодноразово притягувався до відповідальності за корисливі злочини та відсутність у справі інших обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також переконання про можливість його виправлення і перевиховання тільки в місцях позбавлення волі.

Крім того, апеляційний суд вважає, що місцевиц суд, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вірно врахувавши те, що ОСОБА_7 , згідно вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня 2013 року, ОСОБА_7 засуджений за ознаками ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України на шість років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим терміном один рік одинадцять місяців двадцять дев`ять днів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що до обраного ОСОБА_7 за цим вироком покарання, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтом у апеляційній скарзі доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необґрунтованими.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року, у кримінальному провадженні, яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: