Справа № 307/3470/20
Провадження №1-кс/307/1179/20
УХВАЛА

24 листопада 2020 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ст. слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 - про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

Ст. слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000814 від 20.11.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) за попередньою змовою та в групі з невстановленими органом досудового розслідування особами, у невстановлений органом досудового розслідування час, дату та місце, але беззаперечно до 19.11.2020, погодився на прийняти участь в незаконному переправленні осіб - нелегальних мігрантів через державний кордон України з Румунією для їх подальшого руху до однієї з країн Європейського Союзу (до Німеччини).

З цією метою, та з метою особистого збагачення шляхом отримання грошових коштів за таємне переховування нелегальних мігрантів, та подальше їх переправлення через державний кордон України з Румунією для їх подальшого руху до однієї з країн Європейського Союзу (до Німеччини), у невстановлений слідством день та час прийняв в будинок за невстановленою адресою в м.Одеса у Україні двох нелегальних мігрантів-громадян Іраку: ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , де останні очікували від ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) подальших розпоряджень та вказівок щодо незаконного подальшого їх переправлення через державний кордон України з Румунією для їх подальшого руху до однієї з країн Європейського Союзу (до Німеччини).

В подальшому, у невстановлений слідством день та час, ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) особисто придбав квитки та посадив на рейсовий автобус сполученням «Одеса-Київ» двох громадян Іраку: ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), яких у невстановлений слідством день та час зустрів в м. Київ та поселив у приватний будинок, місце знаходження якого органом досудового розслідування не встановлено, де вказані громадяни перебували близько однієї доби.

У подальшому, 15 листопада 2020 року близько 13 години ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), придбав квитки та посадив на рейсовий автобус сполученням «Київ-Львів» цих громадян ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) та та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), які близько 22 години прибули у м.Львів, звідки діяли за вказівками ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), які він надавав їм в ході телефонних розмов, а саме: на таксі поїхали в мотель, який він особисто забронював останнім і інформацію СМС - повідомленням надіслав на мобільні телефони цих громадян про назву, розташування та місце знаходження мотелю, який на даний час органом досудового розслідування не встановлений.

На наступний день, тобто 16 листопада 2020 року близько 11 години громадян ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), особисто при зустрічі в мотелі, назву якого та місце розташування на даний час органом досудового розслідування не встановлено, надав вказівки їхати на автомобілі марки «Skoda», номерний знак якого органом досудового розслідування не встановлено, разом з двома невстановленими органом досудового розслідування особами, які довезли вище вказаних громадян Іраку до невстановленого органом досудового розслідування населеного пункту, де знаходилася автомобільна заправна станція «WOG» та неподалік магазин з вивіскою «Alma», звідки за вказівкою ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) на попутному транспорті, а саме: мікроавтобусі марки «Mercedes-Benz», який зупинив доїхали до населеного пункту, який визначив та скинув геолокацію на мобільний телефон ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), де останній зустрівши намагався поселити громадян ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) в готелі, однак адміністратором готелю було відмовлено в їх поселенні, після чого ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) вивів громадян ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) з готелю та показав їм жестами та словами напрямок руху до лінії державного кордону України з метою їх незаконного переправлення через державний кордон України в Румунію.

Також з метою незаконного переправлення через державний кордон України в Румунію, вказаних громадян ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) надав їм геодезичні дані, які вислав СМС - повідомленням на їх мобільні телефони з метою забезпечення їх напрямку руху в бік державного кордону України з Румунією.

Однак, у подальшому громадяни Іраку ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) були затримані військовослужбовцями Мукачівського прикордонного 19.11.2020 о 17 годині 30 хвилині на південній околиці населеного пункту Солотвино Тячівського району Закарпатської області (в межах прикордонної смуги) в 100 метрах від лінії державного кордону України з Румунією.

Окрім цього, 20.11.2020 ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) було затримано в порядку ст.208 КПК України та в ході особистого обшуку було виявлено та вилучено:

?сім карту мобільного оператора «lyca mobile» НОМЕР_1 ;

?пластикову картку мобільного оператора ТОВ «ліфеселл» НОМЕР_2 .

?мобільний телефон марки «Samsuung a20 з сім картою мобільного оператора ліфеселл НОМЕР_2 », які упаковані та опечатані в спеціалізований номерний пакет Головного слідчого управління Національної поліції України INZ 1043158.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, вище вказані речі та предмети 21.11.2020 постановою старшого слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 визнано речовим доказом.
20 листопада 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного ркеєстру досудвоих розслідування під № 0000814 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

Тому, в клопотанні слідчий просить накласти на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Турецької Республіки, громадянина Турецької Республіки, шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування, сім картою мобільного оператора «lyca mobile» НОМЕР_1 ; пластиковою карткою мобільного оператора ТОВ «ліфеселл» НОМЕР_2 та мобільним телефон марки «Samsuung a20 з сім картою мобільного оператора ліфеселл НОМЕР_2 .

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

В судове засідання ОСОБА_5 на розгляд клопотання не доставлений, а також не з`явився його захисник, суд розглянув клопотання у їх відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов до наступного.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою долучення як речових доказів та забезпечення можливої конфіскації цього майна .

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як встановлено судом з метою забезпечення речових доказів, виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме: сім картки мобільного оператора «lyca mobile» НОМЕР_1 ; пластикової картку мобільного оператора ТОВ «ліфеселл» НОМЕР_2 ; мобільного телефону марки «Samsuung a20 з сім картою мобільного оператора ліфеселл НОМЕР_2 .

На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст.107, ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Турецької Республіки, громадянина Турецької Республіки, шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування, а саме на сім картку мобільного оператора «lyca mobile» НОМЕР_1 ; пластикову картку мобільного оператора ТОВ «ліфеселл» НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Samsuung a20 з сім картою мобільного оператора ліфеселл НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1