Провадження № 1-кп/243/358/2020
Справа № 236/4800/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2020 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ Донецької області) кримінальне провадження згідно ЄДРДР № 0000784 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Новгородське м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, має спеціальну технічну освіту, за спеціальністю помічник машиніста, отримує дохід за тимчасовими цивільно-правовими угодами за будівельними роботами, розлученого, має двох неповнолітніх дітей, які проживають окремо, не інваліда, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6
представник потерпілого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи володільцем транспортного засобу ВАЗ 2107 ЗНГ державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на підставі довіреності серії НВО 300642 та особою, притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавленою у зв`язку з цим права керування транспортним засобом, 26 жовтня 2018 року, приблизно о 19 год. 00 хв., у темний час доби, рухався на 6 км автодороги Лиман - Горлівка, зі сторони м. Лиман Донецької області, по асфальтованій проїзній частині, керуючи технічно несправним автомобілем ВАЗ 2107 ЗНГ державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в порушення вимог п. 2.1 а Правил Дорожнього Руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до якого:

2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На шляху прямування, водій ОСОБА_3 , діючи необережно, проявляючи недбалість, легковажно розраховуючи на запобігання аварійної ситуації та її переростання в дорожньо-транспортну пригоду, не обрав для даної ділянки дороги безпечні прийоми управління зазначеним транспортним засобом, щоб при впливі на органи керування автомобілю (гальмівна система, рульове керування), мати змогу постійно контролювати стійке положення, напрямок і траєкторію руху в межах обраної смуги руху, у зв`язку з чим, в указаному місці порушив вимоги п. 12. 3 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до якого:

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Зазначеній дії водія ОСОБА_3 призвели до виникнення аварійної ситуації та її переростання в дорожньо-транспортну пригоду, так як останній, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 ЗНГ державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у вказаній ділянці дороги та на відстані 1 км до повороту на територію бази відпочинку «Акваторія», допустив зіткнення з пішоходом ОСОБА_6 , який рухався у попутному напрямку вздовж правого краю проїзної частини дороги.

Після чого ОСОБА_3 залишив місце ДТП в порушення вимог п. 2.10 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до якого:

2.10. У разі причетності до дорожньо - транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки)» .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому пішоходу ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани тім`яно - потиличної області справа; субдуральної гематоми лівої лобово-скронево-тім`яної ділянки; синця в області правої ключиці; перелому правої ключиці; забоїв та саден правої ноги, які могли утворитись від дії тупих предметів, чим могли бути виступаючі частини кузова автомобілю при ДТП, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Такі дії обвинуваченого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, тобто скоєння порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Судом були досліджені наступні докази на підтвердження встановлених судом обставин.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненому визнав частково, пояснив, що 26 жовтня 2018 року він приїхав з роботи додому, зайшов до матері, при цьому побачив, що машина стоїть на вулиці, біля під`їзду, де проживає матір, при цьому йшов невеличкий дощ. Він матері повідомив, що поїде в с. Ямпіль, де поставить машину до брата в гараж. Мати почала його вмовляти, щоб він цього не зробив, але він не послухався. Водійський стаж у нього 20 років. Рухався по дорозі зі швидкістю 70-80 км/год, Коли наблизився до місця аварії, то зустрічна машина засліпила фарами, і він відчув удар в лобове скло, після чого проїхав ще метрів 10 -15 та зупинився. Зупинитися відразу не міг, оскільки був мокрий асфальт і він міг улетіти в кювет. Прав у нього немає, тому що він їх був позбавлений у зв`язку із притягнення до адмінвідповідальності за ст. 130 КУпАП. Побачив, що недалеко від місця аварії стоїть джип, біля нього двоє молодих осіб, один світить телефоном. Набрав швидку, але йому повідомили, що швидку вже викликали. Він перелякався та уїхав. Коли наступного дня приїхали працівники поліції та з його добровільно згоди здійснювали огляд автомобіля, то він вжив пляшку горілки. Визнав, що дійсно сів за кермо автомобіля не маючи прав на керування транспортними засобами, скоїв наїзд на пішохода, однак не погодився з тим, що не викликав швидку допомогу. У вчиненому розкаюється, однак вважає, що потерпілий також винен, оскільки він йшов по дорозі та був в стані алкогольного сп`яніння. Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Представник потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів підтверджує ту обставину, що обвинувачений вчинив вказане в обвинувальному акті правопорушення і його дії кваліфіковані правильно за ч.2 ст. 286 КК України. При цьому, також зазначив, що доводи обвинуваченого щодо того, що потерпілий йшов по дорозі та був в стані алкогольного сп`яніння не підтверджені зібраними по справі доказами, оскільки встановлено, що потерпілого знайшли на узбіччі, а щодо наявності в його крові алкоголю, то дійсно проведення експертизи показало наявність алкоголю в крові потерпілого, але в мізерній кількості, яка значно менша ніж встановлена межа, за якою визнається перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Крім того зазначив, що зібраними характеризуючими матеріалами про особу обвинуваченого підтверджено, що останній був позбавлений права керування за ст. 130 КУпАП, і не маючи прав сів за кермо. При цьому, наступного дня у нього була виявлена присутність алкоголю в організмі у значній кількості, що дозволяє дійти висновку про те, що обвинувачений не в повній мірі зрозумів наслідки вчиненого, а отже не можна стверджувати про наявність повного щиросердного каяття у вчиненому. Позов свого довірителя підтримав у повному обсязі, зазначивши, що фактично потерпілий став інвалідом, і на сьогодні невідомо скільки часу потрібно буде на його подальше лікування та чи зможе він надалі стати повноцінним членом суспільства.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що приблизно півтора року тому назад, восени, біля 19 - 20 год., вона із чоловіком їхали зі Слов`янська додому в с. Озерне. З ними також їхала їх донька, 14 років. На вулиці вже стемніло, була мрячка. Вони побачили, що на дорозі лежить черевик, а на узбіччі лежить людина, головою в напрямку с. Озерне, інших осіб вони на місці ДТП не бачили. Вони зупинилися, вийшли з машини, підійшли ближче та побачили, що це чоловік, у нього розбита голова, він подавав ознаки життя, був одягнений, лише черевик посеред дороги лежав. Первинну допомогу вони йому не надавали, тому що боялися ще більше зашкодити. Вона викликала поліцію, а чоловік швидку допомогу. Також бачила, що в цьому ж місці лежать уламки наче від автомобіля.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що приблизно півтора року тому назад, восени, біля 19 - 20 год., вона із чоловіком їхали зі сторони м. Лиман на Сіверськ. З ними також їхала їх донька, 14 років. На вулиці вже стемніло, була мрячка, дорога була мокра, однак ожеледиці не було. Рухався він зі швидкістю 60 -70 км /год, у зв`язку із поганою погодою. Транспортних засобів на дорозі не було, однак чи взагалі ніхто не проїжджав, стверджувати не може, не пам`ятає. Приблизно 2-3 км. від повороту з м. Лиман на Сіверськ це місце де вони побачили потерпілого, який лежав на узбіччі, справа по ходу їх транспортного засобу. Потерпілий був одягнений, але один черевик лажав на дорозі, де також були уламки автомобіля. Потерпілого та черевик вони побачили метрів за 30 -50. Вони із дружиною викликали швидку та поліцію, і хвилин через 10 приїхала поліція, майже відразу приїхала швидка. Первинну допомогу вони йому не надавали, тому що боялися ще більше зашкодити.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона є матір`ю потерпілого ОСОБА_6 , положення ст. 63 Конституції їй зрозумілі, показання давати бажає. 27 жовтня 2018 року, біля 07 год. 00 хв. ранку, їй подзвонив ОСОБА_11 та повідомив, що йому подзвонили з поліції та повідомили про те, що її син потрапив у ДТП, йому подзвонили, оскільки останній дзвінок з телефона сина був йому. Її дочка поїхала до м. Лимана, у лікарню, в реанімаційне відділення. ОСОБА_11 повідомив, що під час останньої розмови з її сином, він повідомив, що запізнився на електричку, а тому має намір дійти пішки до зони відпочинку «Родео», де йому допоможуть доїхати додому. Однак до «Родео» він не дійшов. В реанімацію до сина їздила її дочка, де бачила ОСОБА_3 та його матір, які цікавилися станом здоров`я її сина. При цьому ОСОБА_3 пояснив її дочці за її ж словами, що він вильнув, оскільки його засліпив транспортний засіб, який рухався назустріч, і він збив її сина, а потім злякався та поїхав. Так, дійсно він та його матір надавали кошти на лікування її сина, але не завжди. Коли син виписався з лікарні, то протягом ще двох-трьох тижнів давали гроші, а потім повідомили, що грошей у них немає. Вона зверталася до них за допомогою, однак вони повідомляли, що грошей у них немає. Вони приїздили до них додому, однак лише з тим, щоб у суді потерпілим було висловлене клопотання щодо несуворого покарання ОСОБА_3 .. Щодо ОСОБА_6 , то може повідомити, що її син після армії закінчив навчальний заклад та працював за спеціальністю в депо. Також він доглядав за бабусею та дідусем, якого поховали 31 серпня 2018 року, за декілька місяців до ДТП. Внаслідок ДТП він став інвалідом, абсолютно безпомічним, оскільки наслідком став розлад психічної діяльності. Вона не бачила якогось каяття в поведінці обвинуваченого, оскільки він повідомляв їй, що таке може статися з будь-ким, і що її син сам винний у тому, що сталося, пробачення не просив. На сьогодні її сину ще потрібно буде зробити дві операції, з тим, щоб шанс повернення для нормального життя. Пояснила, що в день ДТП син був одягнений у зелену куртку типу «вітрівка», джинси коричневого кольору, туфлі. Речі були вилучені слідчим, однак її син хотів би їх повернути. Син зустрічався із дівчиною, яка просила його, щоб він, раз вже запізнився на електричку, то вже пішки не йшов, однак він вирішив, що піде. На роботі сина майстер стверджував, що дійсно в той день ОСОБА_6 випив кухоль пива, але більше не пив. ОСОБА_6 не схильний до вживання спиртних напоїв, він віруючий, може вжити трохи пива дуже рідко. Щодо коштів на лікування, зазначених у позові, то зазначила, що з цієї суми відраховані суми, які сплачував обвинувачений на лікування. Дочка кожного дня приходила у реанімацію до ОСОБА_6 і лікар їй давав список ліків, Мати ОСОБА_3 кожного ранку приходила брала цей листок та придбавала ліки, а чеки залишала собі, але буле таке, що і не сплачувала лікування, повідомляючи про те, що грошей немає. У зв`язку з цим, до позову долучені чеки, які підтверджують лише кошти, які витрачали вони, а не ОСОБА_12 .. Вважає, що ОСОБА_12 повинен відповісти на вчинене, для того, щоб хоча б зрозумів, що він скоїв.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що обвинувачений є її сином, положення ст. 63 Конституції їй зрозумілі, показання давати бажає. Пояснила, що в день, коли трапилося ДТП, син прийшов додому, взяв ключи від автомобіля, який стояв у дворі та сказав, що перегонить машину у гараж. Вона стала його вмовляти, щоб він не сідав за кермо, оскільки, як щойно дізналася, у сина відібрали права, крім того, було темно та йшов мілкий дощ, але він сказав, що навпаки, вже темно, отже поліція його не зупинить, а він лише поставить машину у гараж, щоб вона не мокла під дощем, не послухався її і поїхав. Машиною її син користується на підставі довіреності. Наступного дня їй подзвонили та повідомили, що син потрапив у ДТП. Потім вона поїхала до лікарні, щоб дізнатися, який стан здоров`я у потерпілого, де зі слів тітки потерпілого, яка працює у лікарні, їй стало відомо, що потерпілий був у стані сильного алкогольного сп`яніння, і що він взагалі не п`є, але тут напився. Може ствердити, що вона із сином давали гроші на лікування постійно.

Судом також досліджені такі письмові докази:

згідно із витягом з ЄДРДР за № 0000784, внесені відомості про вчинення злочину за кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України;

відповідно до постанови про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 26 жовтня 2018 року, правову кваліфікацію у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000784 від 26 жовтня 2018 року перекваліфіковано з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України, про що внесені відомості до ЄРДР;

відповідно до рапорту чергового Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, 26 жовтня 2018 року, о 19 год. 00 хв., до служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що на перехресті вулиць траси між с. Ямпіль та м. Лиман лежить чоловік без свідомості. Отриману заяву зареєстровано в ЖЄО № 11185 від 26 жовтня 2018 року;

відповідно до повідомлення за телефоном, зареєстрованого о 21 год. 21 хв від 26 жовтня 2018 року у ЄО № 11188 Лиманським ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, фельдшером ШМД Ільченком о 21 год. 10 хв. 26 жовтня 2018 року, була надана медична допомога невідомому, котрий знаходився на автодорозі між м. Лиманом та смт. Ямпіль в непритомному стані;

відповідно до повідомлення зі служби 102 зареєстрованого ЄО № 11189 від 26 жовтня 2018 року, чергова медсестра травмпункту міської лікарні № 1 м. Лимана Донецької області Калюжна повідомила про те, що була надана медична допомога ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , попередній діагноз: ЗЧМТ, забій головного мозку під питанням, субарахноїдальний крововилив мозку під питанням, забита рана тім`яної області голови з права, забій, садно правого колінного суглоба, тупа травма грудної клітини мозку під питанням, тупа травма живота мозку під питанням, садно задньої поверхні правого стегна, перелом ключиці з права, гостра алкогольна інтоксикація;

відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 жовтня 2018 року зі схемою ДТП та фототаблицями, встановлено, що місце ДТП розташоване на ділянці 6 км автодороги Лиман-Горлівка на території Лиманського району Донецької області. Елементи дороги: горизонтальна ділянка, пряма в плані. Вид покриття: асфальтобетон, мокрий. Ширина узбіччя 3, 8 м. На проїзній частині нанесене переривчаста лінія 1.5, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дві смуги. Праворуч та ліворуч від проїзної частини за узбіччями розташована лісосмуга. Транспортні засоби на місці події відсутні, сліди шин відсутні. Ознаки напрямку руху транспортного засобу: по розташуванню уламків скла та пластику. На 6 км вказаної дороги в 1 км від повороту до бази відпочинку «Акваторія» в бік м. Лиман на дорозі в 0,2 м від правого краю (по напрямку руху в бік м. Горлівки) виявлено уламки скла, далі від них в 6,5 м та в 0,1 м правого краю фрагменти пластику бамперу, далі в 9,1 м від них виявлено, в 0,1 м від правого узбіччя фрагменти скла. На відстані 9,1 від фрагментів скла впритул до правого краю дороги виявлено фрагменти пластику нікельованого;

відповідно до протоколу огляду місця події від 27 жовтня 2018 року року та фототаблицями до нього, з письмової згоди ОСОБА_3 , в присутності двох понятих, встановлено, що за адресою: по АДРЕСА_1 , розташовано домоволодіння, на території якого знаходиться будинок та гараж. У гаражі знаходиться автомобіль ВАЗ-2107, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 у кузові зеленого кольору, в якому пошкоджено з правої сторони лобове скло, осипи скла лежать у салоні автомобілю, розбита права передня блок-фара, пошкоджено передній бампер у правій його частині (відсутні пластикові частини бамперу). На капоті закріплено пластиковий дефлектор у якого відсутній фрагмент з правої сторони;
Відповідно до ухвали слідчого судді від 29 жовтня 2018 року надано дозвіл на проведення обшуку 27 жовтня 2018 року на підставі ст. 233 КПК України.
відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 27 жовтня 2018 року з письмової згоди ОСОБА_3 , який добровільно надав для огляду транспортний засіб, в присутності двох понятих, встановлено, що у кузові зеленого кольору автомобілю ВАЗ-2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 пошкоджена права передня блок-фара, пошкоджено передній бампер у правій його частині. На капоті закріплено пластиковий дефлектор, який пошкоджено з правої сторони. В ході огляду виявлено та вилучено: фрагменти лако - фарбового покриття з правого переднього крила, що поміщені до конверту паперового; фрагменти пластикового бамперу пластику, що поміщені до сейф-пакету №ЕХР 0210653; фрагменти дефлектору пластикового, що поміщені до сейф-пакету №ЕХР 0405114; права передня блок-фара пошкоджена, що поміщені до сейф-пакету №ЕХР 0405115;
відповідно до слідчого експерименту від 14 грудня 2018 року з фототаблицями за участю свідка ОСОБА_9 в присутності понятих, всі учасники слідчого експерименту прибули на 6-й км автодороги Лиман - Горлівка на території Лиманського району Донецької області, на відстані 1, 2 від «Т» подібного перехрестя з дорогою Лиман -Добропілля, де в 0,2 км від кілометрового знаку «5» км на правому узбіччі в 1,4 м від дороги виявлено пластиковий фрагмент розміром 5см на 4 см. В 0, 3 м від нього в бік с. Ямпіль та 1, 8 м від правого краю дороги виявлено пластиковий фрагмент розміром 6 см на 3 см. В 0,2 м від нього в бік с. Ямпіль та 1,5 м від правого краю дороги виявлено пластиковий фрагмент розміром 14 см на 2 см що має нашарування лакофарбового покриття. Свідок ОСОБА_9 в 15 м від фрагменту № 1 поклав на правому узбіччі манекен головою в бік с. Ямпіль на відстані 1 м від правого краю дороги, нижній край тулубу манекену розташував в 1, 5 м від дороги. ОСОБА_9 пояснив, що в такому положенні знаходився постраждалий коли він його побачив.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту та доданою схемою від 26 березня 2019 року за участю ОСОБА_3 , всі учасники слідчого експерименту прибули на ділянку автодороги Лиман - Горлівка, що неподалік від м Лимана Донецької області, на відстані 1 км від повороту до бази відпочинку «Акваторія» в бік м. Лиман. ОСОБА_3 пояснив, що він 26 жовтня 2018 року приблизно о 19 год. 00 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-2107 ЗНГ реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухався зі сторони м. Лиман по автодорозі Лиман - Горлівка в напрямку с. Ямпіль Лиманського району; в салоні автомобілю не було пасажирів та вантажу; проїзна частина - мокрий асфальтобетон (після дощу). Керований ним автомобіль рухався по своїй полосі руху на відстані 1 м від правого краю дороги, швидкість руху складала близько 80 км/год.. Позаду нього на відстані приблизно 100 м рухався якийсь транспортний засіб. ОСОБА_3 рухався з ближнім світлом фар назустріч йому також рухався легковий автомобіль, з ближнім світлом фар, зі швидкістю як і у ОСОБА_3 , близько 80 км/год. Як тільки назустріч йому проїхав транспортний засіб, то одразу він відчув удар. Пішохода до моменту наїзду він не бачив, тому швидкість його руху вказати не може. Далі на місці події на відстані приблизно 1 км від повороту до бази «Акваторія» в бік м. Лимана відповідно до показань ОСОБА_3 було відмічено місце наїзду на пішохода, що розташоване на відстані 0,6 м від правого краю проїзної частини за напрямком його руху. Проїзну частину в місці події було залито водою за допомогою спеціального автомобілю ДСНС (АЦ) з метою відтворення дорожніх умов на момент ДТП. Далі відповідно до показань ОСОБА_3 було відмічено лінію роз`їзду керованого ним автомобілю із зустрічним автомобілем, яка розташована на відстані 111,1 м від місця наїзду в бік м. Лимана.

Шляхом розрахунків встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 та зустрічний автомобіль за 1 сек долають відстань приблизно 22,2 м. Далі від лінії роз`їзду в протилежні боки було встановлено два автомобіля- статиста на відстані 5 ділянок по 22,2 м, тобто на відстані 11,1м від лінії роз`їзду. З боку м. Лиман було встановлено автомобіль -статист ВАЗ-2107 д/н НОМЕР_3 ; зі сторони с. Ямпіль було встановлено автомобіль -статист Део-Ланос д/н НОМЕР_4 , згідно із показами ОСОБА_3 при цьому автомобіль ВАЗ був розташований на відстані 0,5 м від правих коліс правого краю дороги; автомобіль Део-Ланос був розташований на відстані 0,8 м від правих коліс правого краю дороги ; в обох автомобілях включено ближнє світло фар та середні оберти двигунів.

Встановлено що при розташуванні автомобілів в точках № 5 тобто на відстані 111,1 м, пішохода з робочого місця водія ОСОБА_3 не видно. Обидва автомобіля на першій передачі прямо рухались до лінії роз`їзду, до точки № 4, тобто на відстані 88,9 м від лінії роз`їзду; встановлено, що при такому розташуванні автомобілів в точках № 4 пішохода з робочого місця водія ОСОБА_3 не видно. Потім обидва автомобіля на першій передачі прямо рухались до лінії роз`їзду, до точки № 3, тобто на відстані 66,7 м від лінії роз`їзду; встановлено, що при такому розташуванні автомобілів в точках № 3 пішохода з робочого місця водія ОСОБА_3 видно.

Далі було здійснено замір видимості елементів дороги з робочого місця водія. Для чого статист з білим аркушем паперу віддалявся від автомобілю-статиста ВАЗ 2107 при розташуванні його в точці № 5. Замірами встановлено, що видимість елементів дороги складає 75,5м. На цьому слідчий експеримент завершено. Під час слідчого експерименту було складені схеми, фотографії, які пред`явлені понятим і іншим особам присутнім на слідчому експерименті.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту із фототаблицями до нього від 06 листопада 2019 року з письмової згоди ОСОБА_3 , всі учасники слідчого експерименту прибули на 6 км автодороги Лиман-Горлівка, де ОСОБА_3 пояснив, що 26 жовтня 2018 року, приблизно о 19 год. 00 хв., він керував своїм автомобілем зі сторони м. Лиман. Розташування автомобіля вказане ОСОБА_3 від правих коліс автомобілю до краю проїзної частини справа становило 0,9 м та сталось зіткнення з пішоходом, якого він перед цим не бачив зовсім. Також ОСОБА_3 заявив, що наполягає на тих даних, що були отримані під час проведення попереднього слідчого експерименту за його участю від 26 березня 2019 року.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 20 грудня 2018 року з фототаблицями, за письмової згоди матері потерпілого ОСОБА_10 за участю понятих був проведений огляд речей потерпілого.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 416094 від 19 березня 2019 року, ОСОБА_6 присвоєна друга група інвалідності безстроково за загальним захворюванням;

Відповідно до довідки КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська» № 831 від 07 листопада 2018 року диспансерного відділення № 2, потерпілий ОСОБА_6 на обліку не перебуває;

Відповідно до довідки КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» № 6367 від 07 листопада 2018 року потерпілий ОСОБА_6 на психоневрологічному обліку не перебуває;

Відповідно до довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного УПФУ Донецької області № 1514/02 від 18 січня 2019 року, потерпілий ОСОБА_6 на обліку в управлінні не перебуває. За призначенням пенсії не звертався.

Відповідно до довідки КЛПЗ «Обласна травматологічна лікарня» № 243 від 14 листопада 2018 року, потерпілий ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейротравматологічному відділенні з 26 жовтня 2018 року по теперішній час. Аналіз на вміст алкоголю в крові взятий від 26 жовтня 2018 року, № 8/2 за результатами якого під час дослідження був виявлений у потерпілого вміст алкоголю - 20-0,1842%;

Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи № 9 від 29 січня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Краснолиманського міського суду надані наступні відповіді:

1.2.3. При зверненні за медичною допомогою 26 жовтня 2018 року ОСОБА_6 , на його тілі малися тілесні ушкодження: забита рана тім`яно - потиличної ділянки справа; субдуральна гематома лівої лобно скронево - тім`яної ділянці; синець в області правої ключиці; перелом правої ключиці: забої та садна правої ноги, які могли утворитися від дії тупих предметів, чим могли бути виступаючі частини кузова автомобіля при ДТП, в строк та за обставин, вказаних в ухвалі, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

4. Наявні тілесні ушкодження не могли утворитися при падіння з положення стоячи, або коли він сидів.

5. Найбільш ймовірно, що первинний контакт з предметом травмуючої дії відбувся з задньою поверхнею його правої ноги.

Відповідно до висновку судової психолого - психіатричної експертизи № 588 від 20 червня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Краснолиманського міського суду надані наступні відповіді, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає хронічним душевним захворюванням - органічним розладом особистості, внаслідок важкої закритої ЧМТ 2018 рік, резекційною трепанацією в лобно -скроневої тім`яної ділянки зліва;

за психічним станом ОСОБА_6 не може розуміти значення своїх дій, передбачити їхні можливі наслідки. З урахуванням перерахованих вище особливостей психіки ОСОБА_6 , його участь в слідчих діях представляється комісії недоцільним;

у ОСОБА_6 є ознаки вираженого зниження продуктивності психічних процесів органічного походження, прямо і безпосередньо пов`язані з основним діагнозом;

у ОСОБА_6 є виражені індивідуально-психологічні характеристики, істотно впливають на його поведінку, прямо і безпосередньо пов`язані основним діагнозом;

у ОСОБА_6 відсутні ознаки підвищеної сугестивності;

у ОСОБА_6 відсутні ознаки підвищеної схильності до фантазування;

згідно із результатами аналізу на вміст алкоголю в крові (сечі) № 16/3 від 27 жовтня 2018 року, у ОСОБА_3 під час дослідження крові виявлений вміст алкоголю 1,9714%, та в сечі 3,2285%;

згідно із висновком результатів хіміко-токсикологічного дослідження біологічних середовищ в організмі людини на якісну наявність наркотичних речовин № 986 від 30 жовтня 2018року у ОСОБА_3 наркотичні речовини не виявлені;

відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 27 жовтня 2018року, ОСОБА_3 був направлений слідчим 27 жовтня 2018 року, о 12 год. 30 хв. до головного лікаря КЛПУ «Наркологічного диспансеру» м. Слов`янськ для проведення освідування на наявність алкогольного чи наркотичного сп`яніння, у зв`язку із ДТП;

згідно із актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 27 жовтня 2018 року №. 581, ОСОБА_3 зроблено діагноз за результатами огляду тестів: «Гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю не ускладнена»

згідно із висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 581 від 27 жовтня 2018 року, складеного о 16 год. 15 хв., ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

згідно із інформованою добровільною згодою пацієнта на обробку персональних даних, ОСОБА_3 надає добровільну згоду на обробку своїх персональних даних;

згідно із заявою від 27 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 надав усвідомлену згоду на проведення комплексу взаємно погоджених амбулаторних заходів з веденням необхідної документації щодо його медичного огляду з приводу ДТП;

згідно із копією висновку алкотесту Дргер-6810, ОСОБА_3 має результат 1,99%;

Відповідно до висновку експерта судово-імунологічної експертизи № 496 від 22 лютого 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Краснолиманського міського суду надані наступні відповіді:

1. На наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом з поверхні керма автомобіля (об`єкт №2), встановлено наявність поту. При серологічному дослідженні в слідах об`єкта №2 виявлено антиген Н, що не виключає можливості походження їх від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом з поверхні куліси перемикача передач автомобіля (об`єкт №1) наявність поту не встановлено.

2. Враховуючи групову приналежність крові ОСОБА_3 та отримані результати досліджень, не виключається можливість походження слідів поту на кермі автомобіля (об`єкт №2) від ОСОБА_3 або від іншої особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерелогічною системою системою АВ0.

Відповідно до висновку експерта судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 2/19-65 від 21 березня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Краснолиманського міського суду надані наступні відповіді:

1. Рульове керування автомобіля, що оглядається, «ВАЗ-2107» р.н.з. НОМЕР_2 на момент події перебувало в працездатному стані і яких-небудь несправностей, експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовільній втраті курсової стійкості автомобіля, не виявлене.

2. Гальмова система автомобіля, що оглядається, «ВАЗ-2107» р.н.з. НОМЕР_2 на момент події перебувала в невідповідному вимогам п.31.4(а,д) ПДР стані, але стан робочої гальмівної системи був працездатний, при якому робоча гальмівна система виконувала покладені на неї функції але з меншою ефективністю.

3. Ходова частина та шини автомобіля, що оглядається, «ВАЗ-2107» р.н.з. НОМЕР_2 на момент перед подією перебували в працездатному стані і яких-небудь несправностей, експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовільній втраті курсової стійкості автомобіля, не виявлене.

4. Експертним оглядом, яких або несправностей (наявність непрацездатного стану) яких або інших вузлів і агрегатів автомобіля «ВАЗ-2107» р.н.з. НОМЕР_2 , які могли б привести до мимовільної втрати курсової стійкості автомобіля, не встановлено.

Синтезуючи проведене дослідження, експерти приходить до висновку про те, що гальмівна система автомобіля, що оглядається, «ВАЗ-2107» р.н.з. НОМЕР_2 на момент перед подією перебувала в працездатному але не відповідному вимогам п.31.4.1 (а,д) ПДР України стані. Невідповідний вимогам ПДР стан транспортного засобу міг бути виявлений водієм перед виїздом, шляхом огляду транспортного засобу.

З технічної точки зору, водій автомобілю марки «ВАЗ-2107» р.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , повинен був -відмовитись від керування автомобілем, технічний стан якого не відповідає вимогам ПДР України, тобто він повинен був керуватись вимогами п.2.3 (а); п.31.1; п.31.4.1 (а, д) ПДР.

Вирішення питання, чи знаходяться виявлені в ході огляду невідповідності стану гальмівної системи автомобіля, що оглядається, «ВАЗ-2107» р.н.з. НОМЕР_2 , в причинному зв`язку з настанням події дорожньо - транспортної події, виходить за рамки компетенції експерта автотехніка, оскільки вимагає юридичної оцінки дій водія.

Відповідно до висновку експерта додаткової судової авто технічної експертизи № 2/19-153 від 12 червня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Краснолиманського міського суду надані наступні відповіді:

1. З технічної точки зору, у дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-2107 ЗНГ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_3 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був в темний час доби, обирати таку швидкість руху автомобіля, щоб мати можливість зупинитися в межах видимості дороги, а з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді пішохода що рухається у попутному напрямку - застосувати заходів до гальмування або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тобто, діяти відповідно до вимог п.12.3 та п.12.2 Правил дорожнього руху України.

2. З технічної точки зору, в даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки «ВАЗ-2107 ЗНГ» р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , виконуючи вимоги п. 12-3. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом об`їзду пішохода.

3. Вимоги п.12.3 ПДР України регламентують, що водій з моменту виникнення небезпеки для руху повинен застосувати або гальмування або маневруючи здійснити об`їзд перешкоди. Матеріали кримінального провадження містять інформацію, що водій автомобіля марки «ВАЗ-2107 ЗНГ» р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , в даній дорожньо-транспортній ситуації, не застосовував ні гальмування ні маневру об`їзду пішохода. Тому, з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля марки «ВАЗ-2107 ЗНГ» р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України, знаходились у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди, оскільки водій ОСОБА_3 , виконуючи вимоги вищезгаданого пункту Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану ДТП шляхом здійснення об`їзду пішохода.

В умовах даної події, вибрана водієм ОСОБА_3 , швидкість руху автомобілю на момент ДТП, яка дорівнювала близько 80 км/г, є безпечною для даних дорожніх умов по умовам видимості, й тому в його діях не убачається невідповідностей вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України.

4. Як показує аналіз представлених на дослідження матеріалів кримінального провадження (протоколу огляду місця події і його схеми), яких або видимих слідів руху в загальмованому стані (слідів гальмування, кочення, бічного ковзання) автомобіля марки «ВАЗ-2107 ЗНГ» р.н.з. НОМЕР_2 , на ділянці здійснення ДТП виявлене не було.

Таким чином, визначити експертним шляхом значення швидкості руху автомобіля марки «ВАЗ-2107 ЗНГ» р.н.з. НОМЕР_2 на час ДТП, у рамках проведеного дослідження не представляється можливим.

5, 6. В діях пішоходів відсутній технічний аспект, тому оцінка дій пішохода не вимагає спеціальних знань в області автотехніки. Оцінити дії пішохода ОСОБА_6 , на відповідність вимогам Правил дорожнього руху України, слідство чи суд може самостійно, стосовно до вказівок глави 4 «Обов`язки й права пішоходів» ПДР України.

7. Дослідження питання про причинний зв`язок дій пішохода ОСОБА_6 з виникненням даної ДТП, в даному конкретному випадку, виходить за рамки компетенції експерта автотехніка й може бути проведене слідчім або судом самостійно, на основі правового аналізу матеріалів кримінального провадження, та з урахування висновків проведеної експертизи.

Відповідно до висновку експерта комплексної судової авто технічної транспортно-трасологічної експертизи № 4864-4874 від 15 жовтня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Краснолиманського міського суду надані наступні відповіді:

1. В даній дорожній обстановці нормативні (належні) дії водія автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 регламентувалися вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до вимог пункту 12.3., в момент виникнення небезпеки для руху (в момент, коли він мав об`єктивну можливість виявити пішохода) ОСОБА_3 повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

2. Водій автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом безпечного об`їзду, тобто виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

3. Наявність у водія автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 технічної можливості запобігти події і відсутність факторів технічного характеру, які могли б перешкодити йому виконати вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, свідчить про невідповідність його дій вимогам вказаного пункту Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 , що не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, перебували в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і з наслідками даної дорожньо- транспортної пригоди.

4. Відповідно до прийнятих в експертній практиці методиками дослідження, встановити швидкість транспортного засобу можливо тільки по слідах гальмування. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що водій автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 застосовував заходи до гальмування, також відсутні сліди гальмування на схемі до протоколу огляду місця події, отже, встановити швидкість автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ до наїзду не представляється можливим.

5. Аналіз і оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не вимагають застосування спеціальних автотехнічних пізнань і можуть бути виконані органом, що призначив експертизу самостійно стосовно до вимог Розділу 4. Обов`язки та права пішоходів. Правил дорожнього руху України в сукупності з усіма матеріалами справи та висновками даного висновку автотехнічної експертизи.

6. Аналіз і оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не вимагають застосування спеціальних автотехнічних пізнань і можуть бути виконані органом, що призначив експертизу самостійно стосовно до вимог Розділу 4. Обов`язки та права пішоходів. Правил дорожнього руху України в сукупності з усіма матеріалами справи та висновками даного висновку автотехнічної експертизи.

7. Аналіз і оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не вимагають застосування спеціальних автотехнічних пізнань і можуть бути виконані органом, що призначив експертизу самостійно стосовно до вимог Розділу 4. Обов`язки та права пішоходів. Правил дорожнього руху України в сукупності з усіма матеріалами справи та висновками даного висновку автотехнічної експертизи.

8. В момент наїзду автомобіль ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходився правою передньою частиною до заданої поверхні пішохода ОСОБА_6 . Вказати більш точно взаємне розташування автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ та пішохода ОСОБА_6 в момент даної дорожньо-транспортної пригоди не представляється за можливе, оскільки дослідження даного питання виходить за межі компетенції експерта-автотехніка.

9. Місце наїзду автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ на пішохода ОСОБА_6 розташовується перед розташуванням уламків пластику та скла, зафіксованих протоколі огляду місця пригоди від 26.10.2018 та схеми до нього.

Ознаки, які б з достатнім ступенем точності вказували на розташування місця наїзду в поздовжньому та поперечному напрямках, відсутні.

10. Відстань від місця наїзду, на якій знаходився автомобіль ВАЗ 2107 ЗНГ, в момент коли водій мав об`єктивну можливість виявити пішохода на проїзній частині, визначена при дослідженні питання № 2 та дорівнює 71,0-^72,3 м.

11. Водій автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом безпечного об`їзду, тобто виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку експерта проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 5796-5806 від 19 листопада 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Краснолиманського міського суду надані наступні відповіді:

1. В даній дорожній обстановці нормативні (належні) дії водія автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 регламентувалися вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України [4]. Відповідно до вимог пункту 12.3., в момент виникнення небезпеки для руху (в момент, коли він мав об`єктивну можливість виявити пішохода) ОСОБА_3 повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

2. Водій автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом безпечного об`їзду, тобто виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

3. Наявність у водія автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 технічної можливості запобігти події і відсутність факторів технічного характеру, які могли б перешкодити йому виконати вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, свідчить про невідповідність його дій вимогам вказаного пункту Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 , що не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, перебували в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і з наслідками даної дорожньо- транспортної пригоди.

4. Відповідно до прийнятих в експертній практиці методиками дослідження, встановити швидкість транспортного засобу можливо тільки по слідах гальмування. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що водій автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 застосовував заходи до гальмування, також відсутні сліди гальмування на схемі до протоколу огляду місця події, отже, встановити швидкість автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ до наїзду не представляється можливим.

5. Аналіз і оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не вимагають застосування спеціальних автотехнічних пізнань і можуть бути виконані органом, що призначив експертизу самостійно стосовно до вимог Розділу 4. Обов`язки та права пішоходів. Правил дорожнього руху України в сукупності з усіма матеріалами справи та висновками даного висновку автотехнічної експертизи.

6. Аналіз і оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не вимагають застосування спеціальних автотехнічних пізнань і можуть бути виконані органом, що призначив експертизу самостійно стосовно до вимог Розділу 4. Обов`язки та права пішоходів. Правил дорожнього руху України в сукупності з усіма матеріалами справи та висновками даного висновку автотехнічної експертизи.

7. Аналіз і оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не вимагають застосування спеціальних автотехнічних пізнань і можуть бути виконані органом, що призначив експертизу самостійно стосовно до вимог Розділу 4. Обов`язки та права пішоходів. Правил дорожнього руху України в сукупності з усіма матеріалами справи та висновками даного висновку автотехнічної експертизи.

8. В момент наїзду автомобіль ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходився правою передньою частиною до заданої поверхні пішохода ОСОБА_6 . Вказати більш точно взаємне розташування автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ та пішохода ОСОБА_6 в момент даної дорожньо-транспортної пригоди не представляється за можливе, оскільки дослідження даного питання виходить за межі компетенції експерта-автотехніка.

9. Місце наїзду автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ на пішохода ОСОБА_6 розташовується перед розташуванням уламків пластику та скла, зафіксованих протоколі огляду місця пригоди від 26.10.2018 та схеми до нього.

Ознаки, які б з достатнім ступенем точності вказували на розташування місця наїзду в поздовжньому та поперечному напрямках, відсутні.

10. Відстань від місця наїзду, на якій знаходився автомобіль ВАЗ 2107 ЗНГ, в момент коли водій мав об`єктивну можливість виявити пішохода на проїзній частині, визначена при дослідженні питання № 2 та дорівнює 71,0-72,3 м.

11. Водій автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом безпечного об`їзду, тобто виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку експерта судової трасологічної експертизи № 4864-4874 від 21 листопада 2019 року, на підставі ухвали слідчого надані наступні відповіді:

фрагменти скла умовно позначені як «А 1 -1, А4-1, А4-2, А4-4, А4-5, А4-6, А4-8, А4-10, А4-11, А4-12, А4-13, А4-19, А4-20», найбільшими розмірами: 62x45 мм, 95x76 мм, 60x31 мм, 53x41 мм, 60x27 мм, 73x28 мм, 44x41 мм, 60x24 мм, 53x20 мм, 42x26 мм, 37x30 мм, 30x24 мм, 32x26 мм, відповідно, вилучені 26.10.2018 в ході проведення огляду місця ДТП та фрагменти скла умовно позначених як «БЗ-1, БЗ-2, БЗ-З, БЗ-4, БЗ-5, БЗ-6» найбільшими розмірами: 61x58 мм, 83x53 мм, 64x44 мм, 44x44 мм, 45x31 мм, 42x17 мм відповідно, вилучені 27.10.2018 в ході огляду автомобілю ВАЗ-2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , раніше складали єдине ціле між собою та з розсіювачем наданої на дослідження блок-фари.

Фрагмент прозорого пластику жовтого кольору умовно позначений як «БЗ-9» найбільшими розмірами 68x50 мм, вилучений 27.10.2018 в ході огляду автомобілю ВАЗ-2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , раніше складав єдине ціле з розсіювачем покажчика повороту розташованого в корпусі наданої на дослідження блок-фари.

Фрагменти пластику чорного кольору умовно позначені як «А2-10, АЗ-ІЇ, АЗ, А5-7», найбільшими розмірами: 56x32 мм, 40x31 мм, 210x140 мм, 313x73 мм відповідно, вилучені 26.10.2018 в ході проведення огляду місця ДТП та фрагмент пластику чорного кольору умовно позначених як «Б1» найбільшими розмірами. 250x118-.мм, вилучений 27.10.2018 в ході огляду складали єдине ціле між собою та з наданим на дослідження бампером автомобіля.

Фрагменти пластику темно-синього кольору умовно позначені як «А5-1, А5-2, А5-3, А5-4, А5-5, А5-6,», найбільшими розмірами: 355x55 мм, 210x29 мм, 230x30мм, 87x73 мм,75x26 мм, 57x21 мм відповідно, вилучені 26.10.2018 в ході проведення огляду місця ДТП, фрагменти пластику темно-синього кольору умовно позначених як «Б2-1, Б2-2, Б2-3» найбільшими розмірами: 602x105 мм, 330x98 мм, 280x95 мм відповідно, вилучені 27.10.2018 в ході огляду автомобілю ВАЗ-2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та фрагменти пластику темно-синього кольору умовно позначених як «В-1, В-2, В-3» найбільшими розмірами: 138x19 мм, 55x33 мм, 39x6 мм відповідно, вилучені 14.12.2018 в ході проведення слідчого експерименту раніше складали єдине ціле між собою та утворюють дефлектор капоту моторного відсіку автомобіля.

Решта фрагментів скла умовно позначених як «А1-2, А1-3, А1-4, А4-3, А4-7, А4-9, A4-14, A4-15, A4-16, A4-17, A4-18», найбільшими розмірами: 17x27 мм, 22x18,5 мм, 20x14 мм, 61x41 мм, 57x33 мм, 44x43 мм, 26x18 мм,34x25 мм, 34x14 мм, 26x20 мм, 36x21 мм відповідно, вилучених 26.10.2018 в ході проведення огляду місця ДТП та фрагментів скла умовно позначених як «БЗ-7, БЗ-8» найбільшими розмірами: 43x24 мм, 48x23 мм відповідно, вилучених 27.10.2018 в ході огляду автомобілю ВАЗ-2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , не мають збігу особистих ознак по лініях розлому, тому встановити, чи складали вони єдине ціле між собою та з наданою на дослідження блок-фарою, не виявляється можливим.

Фрагменти пластику з металізованою поверхнею, які умовно позначені як «1,2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9», найбільшими розмірами: 15x12 мм, 17,5x16,5 мм, 33x20 мм, 27x16 мм, 28x21 мм, 50x20 мм, 57x18 мм, 48x18 мм, 101x18 мм відповідно, вилучені 26.10.2018 в ході проведення огляду місця ДТП та фрагмент пластику з металізованою поверхнею, умовно позначений як «Б2-4» найбільшими розмірами: 108x18 мм, вилучений 27.10.2018 в ході огляду автомобілю ВАЗ- 2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , не мають збігу особистих ознак по лініях розлому, тому встановити, чи складали вони єдине ціле між собою та з іншими наданими на дослідження об`єктами, не виявляється можливим.

згідно із постановою про визнання речових доказів від 27 жовтня 2018 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000784 від 26 жовтня 2018 року:

- фрагменти скла, що поміщені до сейф пакету № 4298080;

- фрагменти пластику, що поміщені до сейф пакету № 4298081;

- фрагменти пластику (бамперу), що поміщені до сейф пакету №ЕХР 0209751;

- фрагменти скла (блок-фари), що поміщені до сейф пакету №ЕХР 0209752;

- фрагменти пластику (дефлектору), з нашаруванням лакофарбового покриття, та фрагменти пластику (бамперу), що поміщені до сейф пакету №ЕХР 0300011;

Предмети поміщено у кімнату зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 146/18, номер книги обліку речових доказів № 218;

згідно із постановою про визнання речових доказів від 27 жовтня 2018 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000784 від 26 жовтня 2018 року: визнаний речовим доказом автомобіль ВАЗ-2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та поміщений на майданчик для тимчасового зберігання транспорту, розташований на території Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області;

згідно із постановою про визнання речових доказів від 27 жовтня 2018 року, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000784 від 26 жовтня 2018 року: фрагменти лакофарбового покриття з правого переднього крила, що поміщені до конверту паперового; фрагменти пластикового бамперу пластику, що поміщені до сейф-пакету №ЕХР 0210653; фрагменти дефлектору пластикового, що поміщені до сейф-пакету №ЕХР 0405114; права передня блок-фара пошкоджена, що поміщені до сейф-пакету №ЕХР 0405115; змив з поверхні керма (тампон з яким поміщений у конверт паперовий); змив з поверхні ручки перемикання передач(тампон з яким поміщений у конверт паперовий). Предмети поміщено у кімнату зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 143/18, номер книги обліку речових доказів № 218;

згідно із постановою про визнання речових доказів від 20 грудня 2018 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000784 від 26 жовтня 2018 року: брюки з джинсової тканини торгівельної марки «Denim» з цифрами 33; 175/84 А; куртка з тканини темно-синього кольору торгівельної марки «Jrех»; труси з тканини сірого кольору з поясом-резинкою; светр з тканини чорно-білого кольору торгівельної марки «Venturi»; туфлі чоловічі 41 розміру з етикетками «Columbia» «Winter». Речі поміщено у кімнату зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 148/18, номер книги обліку речових доказів № 218;

згідно із постановою про визнання речових доказів від 21 березня 2019 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000784 від 26 жовтня 2018 року: зразок крові ОСОБА_3 у одному конверті паперовому та три марлевих тампони, що поміщені у 3 конверти паперові (всього 4 конверти). Чотири конверти поміщено у кімнату зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 131/19, номер книги обліку речових доказів № 218;

згідно із постановою про визнання речових доказів від 21 березня 2019 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000784 від 26 жовтня 2018 року: передній бампер від автомобілю ВАЗ 2107 ЗНГ, перев`язаний ниткою, кінцівки якої склеєні биркою; фрагменти скла та пластику, що поміщені до сейф-пакету № 2475153; фрагменти пластику (бамперу), що поміщені до сейф-пакету № 3115009; фрагменти пластику (дефлектору) та первісні сейф-пакети № 4298080, 4298081, ЕХР 0209751, ЕХР 0209752, ЕХР0300011, ЕХР0210653, ЕХР0405114, ЕХР0405115, поміщені до сейф-пакету № 3294855; блок-фара зі співпадаючими фрагментами, що поміщені до сейф-пакету № 3115008. Зазначені предмети поміщено у кімнату зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 131/19, номер книги обліку речових доказів № 218.

згідно із постановою про визнання речових доказів від 22 листопада 2019 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000784 від 26 жовтня 2018 року: передній бампер від автомобілю ВАЗ 2107 ЗНГ, перев`язаний ниткою, кінцівки якої склеєні биркою; фрагменти скла та пластику, що поміщені до сейф-пакету № 2475153; фрагменти пластику (бамперу), що поміщені до сейф-пакету № 3115009; фрагменти пластику (дефлектору) та первісні сейф-пакети № 4298080, 4298081, ЕХР 0209751, ЕХР 0209752, ЕХР0300011, ЕХР0210653, ЕХР0405114, ЕХР0405115, поміщені до сейф-пакету № 3294955; блок-фара зі співпадаючими фрагментами, що поміщені до сейф-пакету № 3115008. Зазначені предмети поміщено у кімнату зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 129/19, номер книги обліку речових доказів № 218.

Суд приймає до уваги показання свідків ОСОБА_14 , оскільки вони узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч та не суперечать протоколам слідчих дій та висновкам експертиз.

Щодо показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , суд зазначає, що вказані свідки не були очевидцями події ДТП, і своїй більшості стосуються лише характеристик особистостей обвинуваченого та потерпілого, а також стосовно витрат на лікування потерпілого. Разом з тим, показання ОСОБА_16 в тій їх частині, що, дійсно, 26 жовтня 2018 року ОСОБА_3 , будучи володільцем транспортного засобу ВАЗ 2107 ЗНГ державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , без права на керування, виїхав до с. Ямполя з м. Лимана, суд приймає до уваги як такі що підтверджують викладені в обвинувальному акті обставини.

Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, допит інших свідків, дослідження речових доказів - стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд приймає до уваги протоколи слідчих дій та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони вчинені у відповідності до норм чинного КПК України.

Суд приймає до уваги як достовірні докази висновки експертиз, оскільки вони проведені компетентними спеціалістами, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами по справі.

Аналіз показань обвинуваченого ОСОБА_3 дозволяє дійти висновку, що фактично вони не є такими, що суперечать іншим зібраним у справ доказам, разом з тим, твердження ОСОБА_3 про те, що він був засліплений світлом фар машини, яка рухалася назустріч, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, при цьому суд звертає увагу, що навіть за наявності такої обставини, за твердженнями ОСОБА_3 він продовжив рух, що у випадку осліплення прямо заборонено ПДР України. Щодо доводів ОСОБА_3 про те, що він здійснив дзвінок до швидкої допомоги, то суд зазначає, що така обставина в судовому засіданні не встановлена.

Судом також не можуть бути прийняти до уваги доводи обвинуваченого в тій їх частини, що потерпілим були порушені ПДР, отже ДТП трапилося також з вини потерпілого, виходячи з таких міркувань.

Так в судовому засіданні достовірно не встановлено, що в діях потерпілого вбачається порушення ПДР, разом з тим зібраними та вищенаведеними доказами, до яких зокрема відносяться висновки експерта № 2/19-65 від 21 березня 2019 року та № 2/19-153 від 12 червня 2019 року, за якими в даній дорожній ситуації, водій автомобіля марки «ВАЗ-2107 ЗНГ» р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , повинен був керуватися вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, тобто для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій ОСОБА_3 , повинен був в темний час доби, обирати таку швидкість руху автомобіля, щоб мати можливість зупинитися в межах видимості дороги, а з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді пішохода що рухається у попутному напрямку - застосувати заходів до гальмування або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тобто, діяти відповідно до вимог п.12.3 та п.12.2 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_3 , мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля «ВАЗ-2107 ЗНГ» р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України, знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3 Правил і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В судовому засіданні встановлено, що вказаних вимог ПДР обвинувачений не дотримався, як не дотримався вимог п. 2.1 та п. 2.10 ПДР.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми необережними діями скоїв порушення вимог Правил дорожнього руху України, що спричинило отримання потерпілим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 :

згідно із характеристикою Виконавчого комітету Лиманської міської ради № 02-18/11 від 09 січня 2019 року, ОСОБА_3 за адресою проживання в б. АДРЕСА_1 характеризується посередньо, громадський порядок не порушує, участі у громадському житті села не приймає, компрометуючих даних щодо ОСОБА_16 не має.

згідно із довідкою КЗОЗ "Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ" № 433/2018 від 22 листопада 2018 року та № 362/2019 від 17 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра не перебуває;

згідно із довідкою ВСП КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Краматорська" у м. Слов`янську № 2/220-18 від 12 грудня 2018 та № 2/169-19 від 17 жовтня 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерному обліку чи під профілактичним наглядом у лікаря нарколога не перебуває;

відповідно до довідки Лиманського міського центру зайнятості, ОСОБА_3 не зареєстрований як безробітний в Лиманському міському центрі зайнятості;

згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданого ВДРАЦС Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області від 16 вересня 2008 року, ОСОБА_3 записаний батьком дитини ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

згідно із довідкою КП «БТІ» № 449-1/0.76/КЛ від 03 грудня 2018 року за ОСОБА_3 прав власності на нерухоме майно не зареєстровано;

згідно із витягом Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності: 17 лютого 2018 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 02 квітня 2018 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП, 14 вересня 2018 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП;

відповідно до довідки 84-02112018/14057 від 02 листопада 2018 року, ОСОБА_3 раніше не судимий;

відповідно до досудової доповіді, Слов`янським МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, зазначено, що проблемними питаннями особистості обвинуваченого та його життєдіяльності є алкоголь, який чинить помітний шкідливий вплив на спосіб життя ОСОБА_3 , обвинувачений не має офіційного працевлаштування; зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства( у тому числі для окремих осіб).

Обставин, що обтяжує покарання, згідно із ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшує покарання, згідно із ст. 66 КК України, судом не встановлено. Так, обвинувачений провину визнав частково, однак погодився із тим, що внаслідок його дій сталася ДТП та потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, а також обвинувачений відшкодував частково шкоду на лікування. Разом з тим, судом не встановлено що обвинувачений повністю зрозумів наслідки вчиненого, а його поведінку суд розцінює, як наслідок наявності беззаперечних доказів його причетності до скоєного порушення та намагання пом`якшити покарання за вчинене. Суд зазначає, що така поведінка обвинуваченого також враховується судом при призначенні покарання, як така, що направлена на усунення заподіяної шкоди, однак, не може бути розцінена як щире каяття в сенсі ст. 66 КК України.

Згідно із ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд приймає до уваги наступні обставини:
обвинуваченим відшкодована матеріальна допомога потерпілому при його лікуванні, але не в повному обсязі;
представником потерпілого та стороною обвинуваченого заявлено вимоги щодо покарання обвинуваченого пов`язаного з реальним відбуттям покарання, хоч і не в максимальній межі санкції статті;
злочин, вчинений обвинуваченим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів;
обвинувачений, провину визнав частково, приймав участь у слідчих діях щодо з`ясування обставин вчинення злочину, та повідомив їх суду;
обвинувачений раніше не судимий;
обвинувачений отримує дохід за тимчасовими цивільно правовими угодами, , має посередню характеристику, у нього наявні соціальні зв`язки;
обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності у тому числі за порушень ПДР та був позбавлений права керування за ст. 130 КУпАП.
Зважаючи на викладені встановлені судом обставини, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, однак, не в максимальному розмірі в межах санкції статті ч. 2 ст. 286 КК України.

При вирішенні питання про доцільність застосування додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд враховує, що відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23 грудня 2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у с правах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно. Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

Відтак, суд враховує обставини вчинення злочину, тяжкі наслідки, а відтак визнає за можливе застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Підстав для обрання більш м`якого покарання суд не знаходить.

Зазначений вид і міра основного та додаткового покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для ОСОБА_3 , його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Розв`язуючи цивільний позов, суд виходив з наступного.

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 6 зазначеної Постанови, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Під час кримінального провадження до початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 пред`явив цивільний позов до ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з ОСОБА_3 відшкодування: витрат пов`язаних за проведення операції з закупівлею лікарських засобів та матеріалів медичного призначення 47407 грн. 26 коп., та моральної шкоди у розмірі 150000 грн. 00 коп..

У судовому засіданні потерпілий та його представник позов підтримали, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявлений ОСОБА_6 цивільний позов визнав частково, повідомив, що ним та його матір`ю сплачувалися кошти на лікування ОСОБА_6 , а моральна шкода завищена та він не зможе її сплатити.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.

Так, внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 завдано шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_6 , який тривалий час лікувався в умовах стаціонару та поніс витрати на придбання ліків та медичні обстеження в сумі 47407 грн. 26 коп., що підтверджується копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1117 від 26 жовтня 2018 року на ім`я ОСОБА_6 , копією виписки з історії хвороби № 1478 від 03 грудня 2018 року на ім`я ОСОБА_6 , підтверджується копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3253 від 08 жовтня 2019 року на ім`я ОСОБА_6 та фіскальними чеками.

Доводи обвинуваченого щодо часткової оплати лікування потерпілого суд не приймає до уваги, оскільки, як видно із показань свідка ОСОБА_15 , представлені чеки на лікування її сина, це ті, що придбавалися за кошти сина, а чеки, що підтверджують оплату коштів Коршуновими, залишалися у Коршунових, а тому не включені в розрахунок матеріальних витрат у позові. Наведена обставина не спростована ні відповідачем, ні свідком ОСОБА_16 . Отже, сума матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню, і яку було понесену фактично потерпілим для закупівлі ліків під час його лікування становить 47407 грн. 26 коп.. Внаслідок чого, у обвинуваченого, в силу статті 1195 ЦК України виникає обов`язок відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду.

Приписами частини 1 статті 1195 ЦК України визначено, що фізична особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків.

Розв`язуючи спір в частині стягнення моральної шкоди в сумі 150000 грн. 00 коп., суд виходив з наступних міркувань.

З огляду на положення частини 5 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 3 своєї Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

В той же час, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 цивільному позивачу спричинено моральну шкоду, так як мало місце ушкодження його здоров`я, що потягло за собою досить складне та тривале лікування, яке до цього часу продовжується, фактично звичний уклад життя потерпілого повністю змінився, внаслідок чого він переносив глибинні моральні страждання. Так, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відчуття фізичного болю та стан стресу, оскільки такі явища є природними наслідками дорожньо-транспортної пригоди і зазвичай самі по собі викликають певні моральні страждання. Суд також звертає увагу, що наслідком ДТП докорінно змінився уклад життя потерпілого, внаслідок чого він втратив можливість повернення до звичайного життя, став інвалідом, потребує подальшого лікування. Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких він зазнав, характеру немайнових втрат, ступеня тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з обмеженням у пересуванні та з необхідністю витрачати час на лікування, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 . ОСОБА_6 в розмірі 150000 грн. 00 коп..

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до норм ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

В ст. 243 КПК України зокрема зазначається, що сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи.

Статтею 122 КПК України передбачений порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Аналіз зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що законодавець у вказаній статті зазначає коло осіб, на яких за певних умов покладається обов`язок на покриття процесуальних витрат під час проведення кримінального провадження як під час досудового розслідування так і судового слідства.

Крім того, ст. 122 КПК України передбачено, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.

Відповідно до ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно із представленими копіями процесуальних рішень, експертів було залучено відповідно до вимог ст. 243 КПК України на підставі ухвал слідчого судді.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № 2/19-65 від 21 березня 2019 року в рамках кримінального провадження № 0000784 від 26 жовтня 2018 року, її вартість становить 858 грн. 00 коп..

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № 2/19-153 від 12 червня 2019 року в рамках кримінального провадження № 0000784 від 26 жовтня 2018 року, її вартість становить 942 грн. 06 коп..

Відповідно до акту прийняття висновку судового експерта № 4864-4874 від 11 вересня 2019 року в рамках кримінального провадження № 0000784 від 26 жовтня 2018 року, вартість проведеної експертизи становить 3454 грн. 00 коп..

Відповідно до акту прийняття висновку судового експерта № 5796-5806 від 06 вересня 2019 року в рамках кримінального провадження № 0000784 від 26 жовтня 2018 року, вартість проведеної експертизи становить 2826 грн. 00 коп..

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № 2/19-113 від 21 листопада 2019 року в рамках кримінального провадження № 0000784 від 26 жовтня 2018 року, її вартість становить 3140 грн. 20 коп..

З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 858 грн. 00 коп. + 942 грн. 06 коп. + 3454 грн. 00 коп.+ 2826 грн. 00 коп. + 3140 грн. 20 коп. = 11220 грн. 26 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до ухвали слідчого судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2018 року був накладений арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2107 ЗНГ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ., власником якого являється ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки ОСОБА_3 не є власником автомобіля, а власником є ОСОБА_18 , та за рахунок даного автомобіля не можуть бути відшкодований цивільний позов, а тому арешт необхідно скасувати з метою недопущення права власності на розпорядження та користування майном.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3(трьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3(три) роки.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_3 не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крснолиманського міського суду м. Лиман від 29 жовтня 2018 року на транспортний засіб марки «ВАЗ-2107 ЗНГ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , скасувати, а вказаний автомобіль повернути власнику ОСОБА_18 .

Речові докази:

автомобіль ВАЗ-2107 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , визнаний речовим доказом згідно із постановою від 27 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000784 від 26 жовтня 2018 року та поміщений на майданчик для тимчасового зберігання транспорту, розташований на території Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області- після вступу вироку в законну силу відповідно до рішення суду про скасування арешту - залишити власнику ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за належністю;

фрагменти скла, що поміщені до сейф пакету № 4298080, фрагменти пластику, що поміщені до сейф пакету № 4298081, фрагменти пластику (бамперу), що поміщені до сейф пакету №ЕХР 0209751,- фрагменти скла (блок-фари), що поміщені до сейф пакету №ЕХР 0209752, фрагменти пластику (дефлектору), з нашаруванням лакофарбового покриття, та фрагменти пластику (бамперу), визнані речовими доказами згідно із постановою від 27 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000784 від 26 жовтня 2018 року, які поміщені до сейф пакету № ЕХР 0300011 та знаходяться у кімнаті зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 146/18, номер книги обліку речових доказів № 218;

фрагменти лакофарбового покриття з правого переднього крила, що поміщені до конверту паперового; фрагменти пластикового бамперу пластику, що поміщені до сейф-пакету № ЕХР 0210653; фрагменти дефлектору пластикового, що поміщені до сейф-пакету №ЕХР 0405114; праву передня блок-фару пошкоджену, що поміщені до сейф-пакету №ЕХР 0405115, які визнані речовими доказами згідно із постановою від 27 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000784 від 26 жовтня 2018 року, та знаходяться у кімнаті зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 143/18, номер книги обліку речових доказів № 218,

передній бампер від автомобілю ВАЗ 2107 ЗНГ, перев`язаний ниткою, кінцівки якої склеєні биркою; фрагменти скла та пластику, що поміщені до сейф-пакету № 2475153; фрагменти пластику (бамперу), що поміщені до сейф-пакету № 3115009; фрагменти пластику (дефлектору), блок-фару зі співпадаючими фрагментами, що поміщені до сейф-пакету № 3115008, які відповідно до постанови від 21 березня 2019 року та 22 листопада 2019 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000784 від 26 жовтня 2018 року та поміщені у кімнату зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 129/19, номер книги обліку речових доказів № 218 та відповідно до квитанції № 131/19, номер книги обліку речових доказів № 218,

- після вступу вироку в законну силу залишити власнику ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за належністю;

брюки з джинсової тканини торгівельної марки «Denim» з цифрами 33; 175/84 А; куртка з тканини темно-синього кольору торгівельної марки «Jrех»; труси з тканини сірого кольору з поясом-резинкою; светр з тканини чорно-білого кольору торгівельної марки «Venturi»; туфлі чоловічі 41 розміру з етикетками «Columbia» «Winter», які згідно із постановою від 20 грудня 2018 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000784 від 26 жовтня 2018 року, та знаходяться у кімнаті зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 148/18, номер книги обліку речових доказів № 218, - після вступу вироку в законну силу залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю;

змив з поверхні керма (тампон з яким поміщений у конверт паперовий); змив з поверхні ручки перемикання передач(тампон з яким поміщений у конверт паперовий), визнані речовими доказами згідно із постановою від 27 жовтня 2018 року по кримінальному провадженню № 0000784 від 26 жовтня 2018 року та поміщені у кімнату зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 143/18, номер книги обліку речових доказів № 218;

зразок крові ОСОБА_3 у одному конверті паперовому та три марлевих тампони, що поміщені у 3 конверти паперові (всього 4 конверти), які згідно із постановою від 21 березня 2019 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000784 від 26 жовтня 2018 року та знаходяться у кімнаті зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 131/19, номер книги обліку речових доказів № 218,

первісні сейф-пакети № 4298080, 4298081, ЕХР 0209751, ЕХР 0209752, ЕХР0300011, ЕХР0210653, ЕХР0405114, ЕХР0405115, поміщені до сейф-пакету № 3294855, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000784 від 26 жовтня 2018 року та поміщені у кімнату зберігання Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 131/19, номер книги обліку речових доказів № 218,

- після вступу вироку в законну силу знищити;

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 11220(одинадцять тисяч двісті двадцять) грн. 26 коп. в дохід держави.

Позов ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , до ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 47407 (сорок сім тисяч чотириста сім) грн. 26 коп. матеріальної шкоди та 150000(сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складений у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1