Справа № 466/2670/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/672/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 06 травня 2020 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

встановив:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень).
Вирішено питання з речовим доказом.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона 13 вересня 2013 року, близько 18:00 год., перебуваючи у приміщенні офісу, який ОСОБА_7 орендувала для надання маклерських послуг, за адресою: АДРЕСА_1 , під приводом здачі квартири за адресою: АДРЕСА_2 в оренду, з корисливих мотивів, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 4 000 гривень, чим заподіяла потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
Не погоджуючись з даним вироком заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 06 травня 2020 року, вважати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень). На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, вважає що зазначене судове рішення незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження не міститься даних на підтвердження факту умисного вчинення обвинуваченою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства. ОСОБА_7 вільно пересувалася територією України, зокрема, територією Львівської області, неодноразово перетинала державний кордон України, факти відвідування ОСОБА_7 органів державної влади (місцевий суд, органи ДРАЦС, відділу державної міграційної служби та перетину державного кордону) свідчить про те, що така не переховувалась від органів слідства та суду, не була обізнана про необхідність з`явитися до слідчого, не намагалась приховати свого фактичного місця перебування. На думку прокурора, в даному випадку відсутні обставини, які б переривали перебіг строку давності, а саме оголошення розшуку підозрюваної носить формальний характер, не свідчить про вжиття реальних заходів на встановлення місця перебування ОСОБА_7 та належне її повідомлення про необхідність прибути до органів слідства та саме по собі не свідчить про ухилення останньої від слідства.
Наголошує, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час ухвалення вироку були підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, однак суд першої інстанції всупереч ст.ст. 284, 285 КПК України не роз`яснив їх обвинуваченій, не з`ясував її думки з приводу закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, не дослідив та не надав належної оцінки наведеним вище доводам.
Вказує, що зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни вироку суду першої інстанції.
Крім того, прокурор зазначає, що відповідно до ч.1 ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу та закриває кримінальне провадження.
Заслухавши доповідача, прокурора, думку захисника-адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скаргзі не оспорюються, докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення у суді першої інстанції, з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, то відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен, крім іншого, вирішити питання чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
За матеріалами справи ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та відповідно до висунутого обвинувачення злочин вона вчинила 13 вересня 2013 року.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Частиною другою статті 49 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з огляду на ст.49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, котра ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 20.01.2014 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, однак кримінальне провадження в порядку ст.291 КК України за обвинуваченням останньої до суду не скеровано.
Відповідно до постанови слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_12 від 04 березня 2014 року досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003429 від 24.09.2013 року зупинено та оголошено в розшук підозрювану ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30.05.2014 року постановою прокурора Шевченківського району м. Львова, юриста 3 класу ОСОБА_14 досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003429 за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.190 КК України відновлено, відомості про відновлення досудового розслідування внесено до ЄРДР №0003429 від 24.09.2013 року.
01.06.2014 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні знову зупинено та ОСОБА_13 оголошена в розшук.
04.05.2018 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні відновлено, оскільки необхідно будо виконати ряд слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій та 04.05.2018 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні знову зупинене та ОСОБА_13 оголошена в розшук.
02.03.2020 року отримано відповідь на запит з центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державно реєстрації західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про наявність актового запису про шлюб №115, складений 19.04.2017 року Шевченківським районним відділом ДРАЦС, щодо ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірваний відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16.12.2019.
31.03.2020 року ОСОБА_7 прибула до Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, та 31.03.2020 відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному До ЄДРДР за №0003429 від 24.09.2013 року, за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
31.03.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
За таких обставин, оскільки ОСОБА_16 ухилялася від досудового розслідування, то перебіг давності зупинявся і визначені ст. 49 КК України строки давності не закінчилися, тому відсутні підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 06 травня 2020 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий:

Судді: