Номер провадження 1-кп/243/360/2021
Номер справи 243/114291/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» січня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в режимі відеоконференції в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за № 0000693 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 листопада 2020 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 21 грудня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25 вересня 2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин. 22 грудня 2018 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання;

- 24 грудня 2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк три роки; На підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2020 року скасовано звільнення від відбування покарання з виробуванням, призначене на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року.

- 27 лютого 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді арешту на строк шість місяців. 24 червня 2020 року звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Судового наказу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 243/5139/19 від 23 травня 2019 року ОСОБА_4 , 28 травня 1979 року повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи з 21 травня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

Знаючи про необхідність сплати аліментів, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, ОСОБА_4 , будучи фізично здоровим та працездатним, всупереч вимогам ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, у період з 21 травня 2019 року по листопад 2019 року та з липня 2020 року по 14 грудня 2020 року ніде не працевлаштувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вживав, на обліку в Центрі зайнятості населення не перебуває, отримуючи певний дохід від тимчасових (неофіційних) робіт, добровільно матеріальну та будь-яку іншу допомогу своїй доньці та сину не надавав. Незважаючи на попередження державного виконавця Слов`янського міськрайонного управління Міністерства юстиції про необхідність виконання свого обов`язку та можливості настання кримінальної відповідальності, аліменти не виплачував, що призвело до виникнення заборгованості по виплаті аліментів у період з 21 травня 2019 року по листопад 2019 року у розмірі 16701,00 грн, та з липня 2020 року по 14 грудня 2020 року у розмірі 16498,82 грн, на загальну суму 33199,82 грн, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, та суду пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість. Відповідно до Судового наказу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 243/5139/19 від 23 травня 2019 року він повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи з 21 травня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття. Знаючи про необхідність сплати аліментів, він будучи фізично здоровим та працездатним, у період з 21 травня 2019 року по листопад 2019 року та з липня 2020 року по 14 грудня 2020 року ніде не працевлаштувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вживав, на обліку в Центрі зайнятості населення не перебуває, отримуючи певний дохід від тимчасових (неофіційних) робіт, добровільно матеріальну та будь-яку іншу допомогу своїй доньці та сину не надавав, аліменти не виплачував, що призвело до виникнення заборгованості по виплаті аліментів у період з 21 травня 2019 року по листопад 2019 року у розмірі 16701,00 грн, та з липня 2020 року по 14 грудня 2020 року у розмірі 16498,82 грн, на загальну суму 33199,82 грн.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без її участі. Просить суд призначити покарання на розсуд суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000693 було зареєстровано 06 листопада 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Судового наказу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2019 року вбачається, що стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 21 травня 2019 року, до повноліття ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , після досягнення ОСОБА_7 повноліття продовжити стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Із Свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 29 травня 2009 року про що в Книзі реєстрації шлюбів 29 травня 2009 року зроблено відповідний Актовий запис № 196.

Із Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, Актовий запис № 829, вбачається, що батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_6 .

Із Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 1225, вбачається, що батьком дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_6 .

Із Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 , виданого Слов`янським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 740, вбачається, що батьком дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_6 .

Із Повідомлення Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Слов`янська» № 01-27/138 від 11 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 в період часу з 12 червня 2019 року по теперішній час у Комунальному некомерційному підприємстві Слов`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Слов`янська» на лікуванні не перебував.

Із Повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ № 4/301 від 09 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Комунального некомерційного підприємства «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ з серпня 2009 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності».

Із Повідомлення Слов`янського міського Центру зайнятості № 4000/01-20/2020 від 12 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаний період за сприянням у працевлаштуванні до Слов`янського міського Центру зайнятості не звертався, на обліку безробітних не перебуває.

Із Повідомлення Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області вбачається, що ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 12 червня 2020 року та по теперішній час на обліку в Слов`янському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України не перебуває.

Із Повідомлення Територіального сервісного центру МВС № 1443 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій області № 31/5-1443-2159 від 11 листопада 2020 року вбачається, що станом на 17 годину 00 хвилин 10 листопада 2020 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , автомототранспорт не значиться.

Із Повідомлення Диспансерного відділення Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» м. Слов`янськ № 308-Д від 10 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на диспансерному обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» м. Слов`янськ не знаходиться, за медичною допомогою не звертався.

Із Постанови про відкриття Виконавчого провадження ВП № 59339308 від 12 червня 2019 року вбачається, що Судовий наказ № 2-н/243/424/2019 виданий 07 червня 2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_6 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 21 травня 2019 року, до повноліття ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , після досягнення ОСОБА_7 повноліття продовжити стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Із Повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» № 2157 від 09 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за психіатричною допомогою не звертався.

Із Довідки-Розрахунку розміру заборгованості по аліментам № АСВП-59339308 від 14 грудня 2020 року вбачається, що по Судовому наказу за № 2-н243/537/2017, який видано на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2019 року про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 у розмірі по 1/3 частині щомісячно з усіх видів заробітку, доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Заборгованість по аліментам за період з 21 травня 2019 року по 30 листопада 2019 року включно складає у сумі 16701,00 грн.

Із Довідки-Розрахунку розміру заборгованості по аліментам № АСВП-59339308 від 14 грудня 2020 року вбачається, що по Судовому наказу за № 2-н243/537/2017, який видано на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2019 року про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 у розмірі по 1/3 частині щомісячно з усіх видів заробітку, доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Заборгованість по аліментам за період з 01 липня 2020 року по 14 грудня 2020 року включно складає у сумі 16498,82 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 , обвинувачення за ст. 164 ч. 1 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 164 ч. 1 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до кримінальних проступків, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілої, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків в період випробування, посередньо характеризується за місцем мешкання, офіційно не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді арешту, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Підстав для застосування ст. 69 чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді арешту є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Як вказано у ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно абз. 3 п. 25 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.

ОСОБА_4 засуджений 24 грудня 2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк три роки.

Отже, при визначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного у даному кримінальному провадженні, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а також зарахувати покарання, відбуте за Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року.

На підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2020 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року та 08 січня 2021 року ОСОБА_4 було затримано та поміщено до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції».

При призначенні покарання, суд з врахуванням правил складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, обчислює строки покарання у відповідності до вимог ст. 73 КК України

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді арешту на строк три місяці.

За сукупністю вироків, у відповідності до частини 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_11 призначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, відповідно до вимог п. «а» частини 1 статті 72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий, із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту не відбутої частини покарання, призначеного на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року - позбавлення волі на строк чотири роки і один місяць з ізоляцією засудженого та поміщення його до Кримінально виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_11 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання, покарання у виді позбавлення волі, відбуте за Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року з 08 січня 2021 року до дня набрання вироком законної сили включно.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .