Справа №463/2658/20
Провадження №1-кс/463/5694/20
УХВАЛА

12 листопада 2020 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

представника скаржника звернувся до суду із заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження №0000778 від 30 липня 2019 року.

Заяву мотивує тим, що сторона скаржника заявила відвід судді ОСОБА_5 07 жовтня 2020 року, який був вирішений 15.10.2020 року суддею ОСОБА_6 . Вважає, що суддя був переконаний у тому, що інший суддя Личаківського районного суду м. Львова його не відведе, у зв`язку із чим призначив розгляд справи на 04 листопада 2020 року, про що повідомив скаржника за допомогою СМС-повідомлення від 07 жовтня 2020 року. Вказані обставини викликають сумнів у безсторонності слідчого судді ОСОБА_5 .

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення не подав. Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення не подав. А тому, вважаю за можливе здійснити розгляд заяви у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів, оскільки неявка сторін цьому не перешкоджає.

Оглянувши матеріали справи, заяву про відвід, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Як вбачається із заяви про відвід, заявник вважає, що слідчий суддя ОСОБА_5 після заявлення йому відводу був впевнений у тому, що інший суддя Личаківського районного суду м. Львова його не відведе, у зв`язку із чим призначив розгляд справи на 04 листопада 2020 року, про що повідомив скаржника за допомогою СМС-повідомлення від 07 жовтня 2020 року, що вказує на особисту зацікавленість судді у розгляді справи.

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, розгляд скарги 07 жовтня 2020 року було відкладено на 04 листопада 2020 року із зазначенням про неявку сторін та 07 жовтня 2020 року сформовано повістки про виклик сторін. З матеріалів справи також вбачається, що заява про відвід від 07 жовтня 2020 року була зареєстрована судом 09 жовтня 2020 року, після чого передана судді ОСОБА_6 . Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що заява про відвід зареєстрована після відкладення розгляду справи та визначення дати засідання.

При вирішенні заяви про відвід суд приходить до переконання, що заявником не наведено достатніх підстав вважати, що суддя ОСОБА_5 є упередженим чи зацікавленим у результах розгляду скарги, що він не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду вказаної скарги. Такі об`єктивні факти не підтверджені заявником. Доводи щодо повідомлення про розгляд скарги, яка перебуває в провадженні судді, після відкладення розгляду не можуть вказувати на упередженість судді.

А тому суд приходить до переконання про безпідставність заяви про відвід слідчому судді.

Керуючись ст.ст.75, 76, 81 КПК України, суд -

у х в а л и в:

в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження - відмовити за її безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1