Провадження №1-кс/463/6670/20
У Х В А Л А

29 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Волинської обласної прокуратури, ОСОБА_6 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, погодженим з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Волинської обласної прокуратури, ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, а саме просить накласти арешт наавтомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належать на праві власності ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 відповідно до Порядку доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах Державної фіскальної служби України, затвердженого наказом ДФС України від 24.11.2015 № 934 надано 03.02.2017 дозвіл на роботу з АСМО «Інспектор-2006» митного поста «Устилуг» із логіном користувача бази даних «YV000031».У подальшому, державний інспектор митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС ОСОБА_4 , перебуваючи на робочому місці згідно графіку виходу на роботу у період з 21.00 год. 06.02.2017 по 09.00 год. 07.02.2017, тобто на митному пості «Устилуг», що розташований за адресою: вул. Лемінцова, 60, м. Устилуг Волинської області, у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг-Зосін», маючи регламентований доступ до комп`ютерної мережі митних органів АСМО «Інспектор-2006», умисно, діючи в інтересах третьої особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, 07.02.2017 о 03 год. 11 хв. під своїм логіном користувача «YV000031» змінив наявну у АСМО «Інспектор-2006» інформацію стосовно транспортного засобу та його митного режиму, шляхом внесення із використанням службового комп`ютера до АСМО (ПІК) «Інспектор-2006» та збереження недостовірної інформації про виїзд за межі митної території України через пункт пропуску «Устилуг-Зосін»транспортного засобу марки «Chrysler Voyager» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (реєстраційний номер Республіки Польща), кузов НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7 . При цьому, вказаний транспортний засіб та громадянка ОСОБА_7 07.02.2017 у пункті пропуску «Устилуг-Зосін»кордон України в напрямку виїзду не перетинали, у зоні митного контролю митного поста «Устилуг» не перебували, митне оформлення та митний контроль не проходили.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України.
У порушення вимог законодавства, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду державного інспектора митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, відповідно до інформації, наявної у АСМО «Інспектор-2006», транспортний засіб марки «Chrysler Voyager» державний номерний знак НОМЕР_3 (реєстраційний номер Республіки Польща), кузов НОМЕР_4 , ввезено на митну територію України 02.02.2017 через митний пост «Устилуг»Волинської митниці ДФС у митному режимі «транзит», як транспортний засіб, що постійно зареєстрований у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, з метою особистого користування, громадянкою України ОСОБА_7 . У подальшому, державний інспектор митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС ОСОБА_4 , перебуваючи на своєму робочому місці згідно графіку виходу на роботу, у період з 21.00 год. 06.02.2017 по 09.00 год. 07.02.2017, на митному пості «Устилуг» Волинської митниці ДФС, що розташований за адресою: вул. Лемінцова, 60, м. Устилуг Волинської області, у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг-Зосін», достовірно знаючи, що вказаний транспортний засіб 07.02.2017 не в`їхав до зони митного контролю в напрямку на виїзд з України, будучи службовою особою державного органу Волинської митниці ДФС та представником влади, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи ОСОБА_7 у вигляді ухилення від сплати обов`язкових митних платежів, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби, умисно, діючи в інтересах третьої особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без здійснення митних формальностей, 07.02.2017 о 03 год. 11 хв. змінив наявну у АСМО «Інспектор-2006» інформацію стосовно транспортного засобу та його митний режим, шляхом внесення до «Електронного журналу пасажирського пункту пропуску» АСМО (ПІК) «Інспектор-2006» та збереження недостовірної інформації про виїзд за межі митної території України через пункт пропуску «Устилуг-Зосін»транспортного засобу марки «Chrysler Voyager» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 . При цьому, вказаний транспортний засіб та громадянка ОСОБА_7 07.02.2017 у пункті пропуску «Устилуг-Зосін»кордон України в напрямку виїзду не перетинали, у зоні митного контролю митного поста «Устилуг» не перебували, митне оформлення та митний контроль не проходили.Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 охоронюваним законом державним інтересам спричинено тяжкі наслідки у виді недоотримання державою обов`язкових митних платежів під час митного оформлення згаданого транспортного засобу з урахуванням норм ст. 296 Митного кодексу України, а саме ввізного мита в сумі 2887,15 гривень, акцизного податку в сумі 178145,15 гривень, податку на додану вартість в сумі 41980,76 гривень, всього на загальну суму 223 013, 06 грн., що у 250 та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Оскільки слідчий вважає, що арешт на вказаний автомобіль може бути допущений з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), тому звернувся до суду з вказаним клопотанням
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просить його задоволити.
Власник автомобіля ОСОБА_4 та його захисник заперечили проти задоволення клопотання. Вважають, що клопотання слідчого є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки слідчим до матеріалів клопотання на момент подання не було долучено цивільного позову. Крім того вважають, що висновок експертизи,який міститься в матеріалах кримінального провадження та саме клопотання не відповідає вимогам законодавства. ОСОБА_4 додатково пояснив, що вказаний автомобіль це єдиний засіб в подальшому буде для його існування, оскільки ухвалою суду він був відсторонений від посади і в нього на утриманні знаходяться всі члени його родини, а також дитина - сирота
Оглянувши та перевіривши надані матеріали,заслухавши думку учасників процесу слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За правилами п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.
За змістом ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п. п. 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В матеріалах вказаного клопотання,які надійшли на адресу суду був відсутній цивільний позов,який був поданий в другому судовому засіданні слідчим. Крім того, на момент першого засідання у вказаній справі, яке відбулося 24.12.2020 року також він був відсутній, а отже враховуючи вказані обставини,на думку слідчого у останнього не було підстав для звернення до суду з вказаним клопотанням, оскільки не існувало обставин визначених у ст.170 КПК України,які б давали можливість накласти арешт, а отже на момент подачі такого клопотання можна зробити висновок про його передчасність. Окрім того, слідчим в судовому засіданні 29.10.2020 року було представлено цивільний позов з супровідним листом, однак доказів долучення до матеріалів кримінального провадження на момент розгляду справи слідчим не представлено. Крім того, на момент подання слідчим не з`ясовано думку підозрюваного на відшкодування інкримінованої йому шкоди добровільно. Слідчим суддею під час розгляду вказаного клопотання також враховуються і особу власника майна, той факт, що в нього на утриманні перебувають діти та дитина сирота, і після його відсторонення від посади вказаний автомобіль є єдиним допоміжним засобом для існування.
Крім того, як уже зазначалось вище, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Однак, слідчий не надав жодних доказів про існування таких ризиків.
Тому, клопотання слід визнати необґрунтованим і в його задоволенні відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 9,131,132,170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Волинської обласної прокуратури, ОСОБА_6 - відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1