Справа № 626/37/13-к
Номер провадження 1-кп/629/67/20
УХВАЛА

25 листопада 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
19 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про визнання його, як особи із спеціальним статусом, таким, що не набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні. В обґрунтування клопотання зазначив, що органами досудового розслідування порушена процедура притягнення особи зі спеціальним статусом до кримінальної відповідальності та процедура досудового розслідування, відносно нього, як судді Ленінського районного суду м.Полтави, письмове повідомлення про підозру Генеральним прокурором чи його заступником не здійснювалося (не складалося та не вручалося), йому не повідомлялося про його права та обов`язки, детально не роз`яснювалися права, передбачені ст.42 КПК України, він не був допитаний як підозрюваний, не брав участі у проведенні слідчих та процесуальних дій та фактично був усунутий від участі у досудовому розслідуванні. Тобто, досудове розслідування даного кримінального провадження було проведено з грубим порушенням вимог КПК, а саме з порушенням таких фундаментальних принципів кримінально-процесуального судочинства як змагальність, верховенство права та права особи на захист, оскільки досудове розслідування, після внесення слідчим відомостей до ЄРДР про початок досудового слідства, закінчилося не розпочинаючись. На підставі викладеного, керуючись ст.350 КПК України, просив суд з`ясувати в судовому засіданні обставини здійснення чи не здійснення йому, як спеціальному суб`єкту, письмового повідомлення про підозру компетентною особою, дослідивши та перевіривши з цього приводу конкретні докази та обставини, а саме чому йому не повідомлялися та не роз`яснювалися його права як підозрюваного та чому він не зміг ними скористатися на досудовому розслідуванні.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали клопотання з викладених вище підстав.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання обвинуваченого, вважав його передчасним, оскільки сторона захисту посилається на письмові докази, які ще не досліджені судом.
Заслухавши думку учасників судового розгляду щодо клопотання обвинуваченого, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення (повідомлення про підозру) не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вимоги клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме вимоги щодо з`ясування обставини здійснення чи не здійснення йому, як спеціальному суб`єкту, письмового повідомлення про підозру компетентною особою, дослідження та перевірка з цього приводу конкретних доказів та обставин, а саме чому не повідомлялися та не роз`яснювалися його права як підозрюваного та чому він не зміг ними скористатися на досудовому розслідуванні, підлягають вирішенню під час судового розгляду шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, в тому числі доказів, якими обґрунтовується пред`явлене обвинувачення.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При цьому, положеннями ст.94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
При розгляді справи в межах оголошеного обвинувачення (підозри), суд зобов`язаний безпосередньо допитати учасників провадження та вивчити матеріали кримінального провадження, заслухати міркування і доводи сторін.
Згідно положень ст.89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.
З огляду на викладене, доводи обвинуваченого з приводу порушення процедури притягнення особи зі спеціальним статусом до кримінальної відповідальності та процедури досудового розслідування, що призвели до грубого порушення його прав на захист та визнання його таким, що не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні підлягають з`ясуванню судом під час судового розгляду на стадії дослідження доказів по справі та оцінці при ухваленні вироку в нарадчій кімнаті. При цьому обвинувачений не позбавлений права під час судового розгляду посилатися на встановлені ним порушення КПК України під час дослідження доказів по справі.
В зв`язку з чим клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про визнання його, як особи із спеціальним статусом, таким, що не набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, є передчасним, а тому суд відмовляє у його задоволенні та вважає за необхідне долучити вказане клопотання до матеріалів кримінального провадження для подальшого врахування доводів зазначеного клопотання під час оцінки доказів в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про визнання його, як особи із спеціальним статусом, таким, що не набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про визнання його, як особи із спеціальним статусом, таким, що не набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, долучити до матеріалів кримінального провадження для врахування доводів клопотання під час судового розгляду та в ході оцінки доказів судом в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3