Справа № 487/5842/20
Провадження № 1-кп/487/751/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження №0002714 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:

19.08.2020, приблизно о 22 годині 40 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи напроти будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптовий виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та відкрито, шляхом ривку, зірвав з плеча останнього сумку чорного кольору із замінника шкіри марки «Jeep» (вартістю 93,33 грн.), в середині якої знаходились документи (матеріальної цінності не представляють), гаманець чорного кольору із замінника шкіри (вартістю 350 грн.) з наявними грошовими коштами в сумі 500 грн. однією купюрою. Після чого, ОСОБА_3 утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 943,33 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

06.10.2020 в даному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 2 роки, зі звільненням від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді про примирення зазначена дата її укладення та вона підписана сторонами.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що угода укладена ним добровільно, він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який буде застосований до нього в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затверджені угоди про примирення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що угода укладена ним добровільно, йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру не має.

В судовому засіданні прокурор вважає можливим затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , оскільки вона відповідає вимогам закону.

Отже, суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 06.10.2020 між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами угоди міри покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

В той же час, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, суд переконаний, що досягти мети виправлення останнього та запобігти вчиненню ним нового правопорушення можливо без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.ст.75, 76 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Питання про стягнення процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до правил, встановлених ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0002714 угоду про примирення від 06.10.2020, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробув анням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, за проведення експертизи №1238 від 28.08.2020 в сумі 980,70 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень 70 коп.)

Речові докази: - банківська картка марки «Альфа-Банк», графік платежів, трудову книжку серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , паспорт громадянина України на імя ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_5 , чорну сумку марки «Jeep» ремінець якої знаходиться у відірваному стані, візитку марки «Salut Group Hotels», банківську картку марки ПАТ «ПриватБанк», передані на зберігання до камери схову Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1