У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2020 рокупро відмову у задоволенні скарги представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 40001006.

Учасники судового провадження:

представник скаржника - адвокат ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_7 від 23.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 40001006, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник скаржника адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді апелянт зазначає, що слідчий суддя не дослідив доводи скарги на оскарження постанови слідчого, а ухвала не відповідає фактичним обставинам справи.

Слідчий суддя не звернув уваги на те, що слідчий в постанові про закриття кримінального провадження, всупереч вимог ст. ст. 110, 284 КПК України, не вирішив питання про допит свідків, які б могли дати свідчення про вчинення злочину, не вчинив інших процесуальних дій, спрямованих на дослідження обставин кримінального провадження, не провів оцінку обставин та обсягу зібраних доказів у сукупності з іншими доказами, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

24.02.2016 року в ЄРДР за № 0001006, внесені відомості за фактом можливих протиправних дій з боку працівників Ленінського ВП та Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 та ч. 1 ст. 367 КК України.

23.07.2020 р. постановою слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві провадження у справі закрито.

Не погодившись із зазначеною постановою 12.08.2020 року представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого.

Обґрунтовуючи своє рішення про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що з наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що на досудовому слідстві слідчим ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, зокрема: допитані, як свідки працівники Ленінського (Інгульського) ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , співробітники Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інші особи, стосовно відомих їм обставин кримінального правопорушення; неодноразово допитана потерпіла ОСОБА_18 ; проведений одночасний допит ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; оглянуті матеріали кримінального провадження № 30006207, які перебували у провадженні слідчого ОСОБА_19 , за фактом угону у ОСОБА_20 автомобіля «Форд Фієста»; проведено службове розслідування ГУНП в Миколаївській області, за результатами якого констатовано відсутність об`єктивного підтвердження доводів ОСОБА_13 стосовно незаконності дій Ленінського (Інгульського) ВП ГУНП в Миколаївській області; витребувана та досліджена велика кількість документів з метою перевірки доводів сторін, тощо.

За наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про наявність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначаються у ст. 91 КПК України.

В ст. 284 КПК України, визначені підстави та порядок закриття кримінального провадження, а також оскарження такого рішення.

Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Як вбачається з аналізу норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування обов`язково повинні бути дотриманні принципи повноти та об`єктивності, що є оціночними поняттями. Надаючи складові оцінки доказів у провадженні, законодавець, між тим, залишає за слідчим (прокурором або суддею) можливість прийняття (або неприйняття) рішення про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 40001006, за фактом можливих протиправних дій з боку працівників Ленінського ВП за Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України.

Стаття 365 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень. Це кримінальне правопорушення визнається закінченим при заподіянні наслідків у вигляді істотної шкоди правам, свободам та інтересам окремих громадянам, або якщо такі дії спричинили тяжкі наслідки. Відсутність таких наслідків свідчить про вчинення службового проступку.

Стаття 367 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків.

З об`єктивної сторони, цей злочин припускає несумлінне ставлення службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражається у невиконанні або неналежному їх виконанні, у спричиненні істотної шкоди або тяжких наслідків, які знаходяться в причинному зв`язку із зазначеними наслідками.

Допитана під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_21 показала, що перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_14 , вони, на позичені в її батька ОСОБА_13 гроші, придбали автомобіль «Ford Fiesta», який оформили на ОСОБА_14 . Після розлучення, на вказаний автомобіль, в порядку цивільного судочинства, за її заявою, накладений арешт. Проте ОСОБА_21 , за сприянням правоохоронних органів забрав вказаний автомобіль. Свідок ОСОБА_13 надавав аналогічні свідчення, додав, що працівники Ленінського (Інгульського) ВП ГУНП в Миколаївській області та 2 екіпажі патрульної поліції, незаконно увірвались на територію автобази та заволоділи автомобілем «Ford Fiesta».

В той же час, слідчим, встановлено, що свідчення ОСОБА_21 та ОСОБА_13 , повністю спростовуються здобутими в ході досудового розслідування доказами.

Так, свідок ОСОБА_14 показав, що у 2011 році за власні кошти придбав автомобіль «Ford Fiesta». Цього ж року, його тесть ОСОБА_13 , позичив у нього грошові кошти, які досі не повернув. На забезпечення виконання позики, ОСОБА_13 передав йому автомобіль «Skoda Octavia», який в подальшому він оформив на ОСОБА_21 .

Коли розлучався, з дружиною усно з нею домовився, що автомобіль «Ford Fiesta» залишає собі, а вона забирає автомобіль «Skoda Octavia». В подальшому він продав автомобіль «Ford Fiesta» ОСОБА_16 . У грудні 2015 році, в ході розлучення та розподілу майна, ухвалою суду визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Ford Fiesta» та накладено арешт на вказаний автомобіль.

15.02.2016 р. ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва арешт на автомобіль «Ford Fiesta», скасований.

Після скасування арешту, на території автобази, де знаходився автомобіль «Ford Fiesta», у нього із ОСОБА_13 відбувся конфлікт, в ході якого, він за допомогою працівників поліції забрав автомобіль «Ford Fiesta».

Свідок ОСОБА_12 показав, що здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_14 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «Ford Fiesta». 22.02.2016 р. ОСОБА_14 та інша особа просили його, вилучити знайдений на стоянці викрадений автомобіль «Ford Fiesta», але він цього не зробив. Через деякий час, він дізнався, що цього ж дня, слідчо-оперативна група вилучила зі стоянки автомобіль «Ford Fiesta».

Свідок ОСОБА_8 показав, що у лютому 2016 року, він у складі слідчо-оперативної групи, за повідомленням про знайдення викраденого автомобіля, прибув до вул. Новозаводської, ріг вул. Електронної в м. Миколаєві. На місці події, були присутні ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та декілька адвокатів. ОСОБА_14 пред`явив ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.02.2016 р. про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, а саме автомобіля «Ford Fiesta». Було встановлено, що автомобіль зареєстрований на ОСОБА_16 , який раніше подавав заяву про викрадення цього автомобіля, крім цього, наведений автомобіль є предметом спору між ОСОБА_13 з одного боку та ОСОБА_14 і ОСОБА_16 з іншого. Автомобіль «Ford Fiesta» передано на відповідальне зберігання ОСОБА_14 .

Аналогічні за своїм змістом показання надали свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_16 показав, що у листопаді 2015 року придбав у ОСОБА_14 автомобіль «Ford Fiesta».

За інформацією Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області власником автомобіля «Ford Fiesta» значиться ОСОБА_16 .

Згідно висновку за результатами службового розслідування, за зверненням ОСОБА_13 , стосовно неправомірних дій працівників Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області, то фактичних даних, які б вказували на незаконне вилучення правоохоронними органами автомобілю «Ford Fiesta», не здобуто.

З метою встановлення фактичних обставин, можливо вчиненого кримінального правопорушення, слідчим проведено й ряд інших слідчих та процесуальних дій, зокрема, проведений одночасний допит між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з метою з`ясування розбіжностей в їх показаннях, досліджені матеріали кримінального провадження, які перебували у провадженні слідчого ОСОБА_19 за фактом угону автомобіля «Ford Fiesta» у ОСОБА_20 та інші матеріали.

Як досудове розслідування, так і слідчий суддя дійшли висновків, що оскільки жодної майнової шкоди ОСОБА_18 діями працівників Заводського та Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області спричинено не було, і, доказів наявності такої шкоди не здобуто та потерпілою не надано, то такі обставини виключають в діях працівників Заводського та Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 та ч. 1 ст. 367 КК України.

Крім цього, як вірно встановлено, органом досудового розслідування, по суті вказане кримінальне провадження є механізмом вирішення цивільного спору між ОСОБА_21 , з однієї сторони та ОСОБА_14 з іншої, між якими виникли цивільно-правові відносини, стосовно поділу майна подружжя, зокрема автомобілю «Ford Fiesta», а тому питання належності вказаного автомобіля, може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Доводи апелянта про не дослідження слідчим та слідчим суддею всіх обставин кримінального провадження, не приймаються до уваги, оскільки апелянтом не зазначаються жодні конкретні докази або обставини на підтвердження таких доводів.

Отже, як слідчим при прийняті рішення про закриття кримінального провадження, так і слідчим суддею, при ухваленні рішення про залишення постанови слідчого без змін, досліджені всі обставини кримінального провадження, прийнято законні обґрунтовані рішення. З такими висновками погоджується і апеляційний суд, оскільки, за результатами проведених слідчих (розшукових) дій, належних, допустимих та достатніх доказів для обвинувачення або принаймні пред`явлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 та ч. 1 ст. 367 КК України, органом досудового розслідування не здобуто.

З огляду на наведене, оскільки слідчим вжито всіх можливих заходів для проведення всебічного, повного та неупередженого розслідування, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволені скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.08.2020 року про відмову в задоволенні скарги представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві від 23.07.2020 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 40001006 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді