ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2021 року про задоволення клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно,-
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2021 року задоволено клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно, а саме на:

- земельну ділянку, площею 0,0863 га, за кадастровим номером :02:000:0284, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- частину нежитлової будівлі, загальною площею 1337,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у частці 2/3 (частина основної будівлі літ. А-5, частина підвалів літ. А/п, А1/п, А2/п, частина прибудов літ. А1-5, А2-5, частина усіх побудов та споруд, загальна площа 891,53кв.м що складає 2/3 ч.);

Провадження № 11-сс/822/15/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_7
Категорія: ст. 240 КК України Доповідач: ОСОБА_1

- нежитлове приміщення (складається з: основної будівлі А-1 площею 1724,0 кв.м, основної будівлі В-1 площею 133,6 кв.м, основної будівлі Б-1 площею 17,6 кв.м., основної будівлі Б-1 площею 73,7 кв.м, навісу Г-1), розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Халхингольська, 80;

- нежиле приміщення (складається з: основного будинку А-1 площею 1746,4 кв.м, основного будинку Б-1 площею 465,5 кв.м, основного будинку В-1 площею 340 кв.м., основного будинку Г-1 площею 641,5 кв.м, прибудови Г1-1 площею 8,7 кв.м., прибудови Г2-1 площею 30,0 кв.м., основного будинку Д-1 площею 33,6 кв.м., основного будинку Ж-1 площею 15,3 кв.м., вбиральні 3, огорожі 1-5, мостіння І, путі ІІ), розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Конноармійська, 6;

- житловий будинок (житловий будинок літ. А-2, житлова мансарда літ. А/м, крильцо літ. А, а1, паркан №1, ворота №2, мощіння І) розташований за адресою: м. Маріуполь, пров. Спортивний, 10.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді скасувати і винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Одночасно заявляє клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді.
В обґрунтування клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, посилається на те, що ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області винесено без виклику ОСОБА_5 , а йому стало відомо про ухвалу лише 22 січня 2021 року.
В апеляційній скарзі посилається на те, що нерухоме майно, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді є майном боржника ОСОБА_8 та підлягає стягненню в межах виконавчого провадження на користь ОСОБА_5 . У зв`язку із чим, накладений арешт буде незаконно порушувати права стягувача ОСОБА_5 , оскільки перешкоджатиме виконанню судового рішення, ухваленого на його користь.

Вказує, що слідчим у своєму клопотанні не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання про арешт.

Зауважує, що майно на яке було накладено арешт ухвалою слідчого судді не відповідає положенням ст. 98 КПК України.

Зазначає, що твердження слідчого судді про те, що інше нерухоме майно, яке на праві власності належать ОСОБА_8 , може стати об`єктом протиправних дій невстановленої групи осіб є необґрунтованими, а наведене не може бути підставою для накладення арешту на майно самого заявника ОСОБА_8 .

Вважає, що арешт накладений неправомірно, оскільки не є предметом злочину та не містить слідів кримінального правопорушення, а тому зняття арешту з вказаного майна не перешкоджатиме досудовому розслідуванню в кримінальному провадженні №0000459 від 07 листопада 2020 року.

Вважає, ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2021 року такою, що не відповідає засадам законності, обґрунтованості, вмотивованості та такою, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційний розгляд проведено, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання та які належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду апеляції.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального та судового провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Оцінюючи наявність процесуального права ОСОБА_5 на оскарження ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду від 15 січня 2021 року, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За положеннями ч. 4 ст. 21 КПК України якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, а також матеріалів виконавчого провадження, вбачається, що ОСОБА_5 є стягувачам у виконавчих провадженнях за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року.

Таким чином, наслідки накладення арешту на майно ОСОБА_8 , який є боржником у зазначеному виконавчому провадженні, у розумінні п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, впливає на права ОСОБА_5 , а отже, на думку колегії суддів, ОСОБА_5 та її представник є повноважними суб`єктами оскарження ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

З наведених підстав представнику ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 слід поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду від 15 січня 2021 року.
Під час апеляційного перегляду судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

14 листопада 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 уклали договір позики № 1, відповідно до умов якого ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_5 кошти у розмірі 212 671,64 доларів США та зобов`язався їх повернути відповідно до встановленого графіку, у строк та порядок, визначений договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року у справі № 727/4061/17 позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики № 1 від 14 листопада 2016 року в розмірі 212 671, 64 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20 липня 2017 року становить 5 517 580,46 гривень.

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 13 лютого 2018 року у вищевказаній справі апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року без змін.

Таким чином, з 13 лютого 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року стало таким, яке набрало законної сили.

Ухвалою судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 13 лютого 2018 року та зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 727/4061/17 касаційну скаргу представника ОСОБА_8 ОСОБА_10 залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 13 лютого 2018 року - залишено без змін.

Таким чином, у період часу з 09 жовтня 2018 року до 18 березня 2020 року було зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року.

В провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області перебувала цивільна справа № 263/8061/20 за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 липня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_11 про забезпечення позову та накладено арешт на:

1)земельну ділянку площею 0,0765 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ;

2)частину нежитлової будівлі загальною площею 1337,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

3)нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;

4)нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 ;

5)земельну ділянку площею 0,1438 га, за кадастровим номером :01:004:0186, розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;

6)будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_6 ;

7)земельну ділянку площею 1,1975 га, за кадастровими номерами :01:004:0142 (1.958 га) та :01:004:0143 (двір 0.0017 га), розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;

8)будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_6 .

Наведеною ухвалою також заборонено приватному виконавцю ОСОБА_12 у окрузі Донецької області вчиняти будь- яких дій щодо продажу вищенаведеного майна.

Постановою Донецького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат ОСОБА_6 , задоволено, а вищевказану ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 липня 2020 року про накладення арешту скасовано.

Цього ж дня, а саме 06 жовтня 2020 року ОСОБА_8 подав до Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області повідомлення про вчинення кримінального провадження.

З повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 06 жовтня 2020 року, копія якого знаходиться в судовому провадженні (а.с. 9-10) судом апеляційної інстанції встановлено, що 06 жовтня 2020 року ОСОБА_8 звернувся до начальника поліції Кіцманського району Чернівецької області із повідомленням про вчинення злочину, в якому зазначає, що державні виконавці всупереч судового рішення Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року здійснювали виконавчі дії щодо належної йому нежитлової будівлі та споруди, площею 491,20 кв.м. по АДРЕСА_6 , земельної ділянки площею 0,0978 га, по АДРЕСА_6 , земельної ділянки, площею 01438 га по АДРЕСА_6 , що призвело до отримання ОСОБА_5 свідоцтв на право власності щодо вказаного майна.

Відомостей щодо інших земельних ділянок чи будівель повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не містить.

Таким чином, суд апеляційної інстанції констатує, що ОСОБА_8 подав вказане повідомлення про вчинення злочину 06 жовтня 2020 року, тобто в день постановлення Донецьким апеляційним судом судового рішення, яким фактично скасовано арешт з наведеного майна, та через пів року, після винесення вищевказаної постанови Верховного Суду від 18 березня 2020 року і остаточного набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року законної сили.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07 жовтня 2020 року, судом встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000459 із правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 191 КК України проводиться у зв`язку з тим, що 06 жовтня 2020 року в чергову частину Кіцманського відділу поліції надійшла письмова заява ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_7 , про те, що у 2018 році невстановленою групою осіб було здійснено привласнення майна, а саме нежитлових приміщень та споруд, площею 491, 20 кв.м. та земельних ділянок, площею 0,0978га та 0,1438га по АДРЕСА_8 , чим завдали матеріальних збитків ОСОБА_8 у великих розмірах.

Відомостей щодо іншого майна ОСОБА_8 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

Наведене, у сукупності із тим обсягом відомостей, які зазначені ОСОБА_8 у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, дозволяє колегії суддів дійти висновку, що досудове розслідування здійснюється виключно з приводу дій щодо майна, розташованого у смт. Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області.

З клопотання, копія якого наявна в матеріалах судової справи (а.с. 23), судом апеляційної інстанції встановлено, що 09 жовтня 2020 року до начальника слідчого відділення Кіцманського ВП у Чернівецькій області звернувся із клопотанням ОСОБА_13 , в якому, посилаючись на нотаріальну довіреність серії НОК № 718940 від 20 лютого 2020 року зазначає, що він діє від імені ОСОБА_8 та ініціює питання про звернення із клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на майно, зокрема й те, що вказано в оскаржуваній ухвалі.

Наведеним клопотанням, в подальшому, ініційовано здійснення ряд процесуальних дій у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, колегія суддів оцінює його, як таке, що подано за ст. 220 КПК України.

Аналізуючи наведене клопотання, як підставу, яка призвела до постановлення оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За положеннями ч. 1 ст. 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Згідно ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Матеріали судової справи не містять визначених кримінальним процесуальним законом документів, які б підтверджували, що ОСОБА_13 має статус адвоката.

Також, в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про наявність у ОСОБА_13 свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю.

З протоколу допиту свідка від 09 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_13 допитаний у даному кримінальному провадженні як свідок.

Наведене, у своїй сукупності, дає достатні підстави вважати, що питання про накладення арешту на майно ініційовано особою, яка не має на це процесуальних прав.

Постановою старшого слідчого СВ Кіцманського відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області від 12 жовтня 2020 року ряд будівель та земельних ділянок, зокрема й тих, на які оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт, визнано речовими доказами у справі.

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10 листопада 2020 року, вбачається, що останній надав покази органу досудового розслідування, якими підтвердив відомості, зазначені у повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому, на думку колегії суддів, підписи ОСОБА_8 у протоколі допиту в якості потерпілого та поданому ним повідомленні про вчинення кримінального правопорушення суттєво відрізняються один від одного, а підпис ОСОБА_8 у повідомленні, можливо, виконаний іншою особою.

Сукупності наведених відомостей належної правової оцінки слідчий суддя суду першої інстанції не надав.

Доцільність накладення арешту на майно ОСОБА_8 слідчим суддею обґрунтована наявністю можливості того, що інше нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_8 , може стати об`єктом протиправних дій невстановленої групи осіб, виникла необхідність у збереженні цього майна.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду від 15 січня 2021 року накладено арешт на ряд приміщень та земельних ділянок, розташованих у м. Маріуполь та с. Білосарайська Коса.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню здійснюється виключно у зв`язку з діями щодо майна, розташованого у смт. Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області.

Таким чином, слідчий суддя, накладаючи арешт на нерухомість м. Маріуполь та с. Білосарайська Коса, фактично вийшов за межі досудового розслідування кримінального провадження № 0000459.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, зокрема, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, органом досудового розслідування належним чином не доведена наявність обґрунтованої підозри, передбаченої п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, яка є обов`язковою підставою застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема й арешту майна.

За приписами п. 5 та п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею Кіцманського районного суду жодним чином не було враховано, що накладення арешту на майно ОСОБА_8 , дії щодо якого не є предметом проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000459, призведе до неможливості виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2017 року та суттєво вплине на інтереси стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_5 .

Крім того, слідчий суддя мотивував необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_8 необхідністю збереження речових доказів у справі.

За приписами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приміщення та земельні ділянки, які належать ОСОБА_8 не відповідають критеріям речових доказів, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000459, у зв`язку з чим висновки слідчого судді в цій частині не відповідають матеріалам кримінального провадження та є надуманими.

Визнавши ці об`єкти речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий допустив правове свавілля через відсутність для цього законних підстав.

Суд першої інстанції замість того, щоб констатувати допущені слідчим порушення та усунути їх в межах наданих законом повноважень, поверхнево розглянув клопотання слідчого без вивчення правових підстав, які дають йому право на звернення до суду, задовільнив це клопотання.

Наявні рішення судів у цивільних справах, де сторонами являються ОСОБА_5 та ОСОБА_8 свідчать про те, що права ОСОБА_5 , як стягувача, будуть істотно порушені існуванням оскаржуваної ухвали слідчого судді.

У разі арешту майна, яке підлягає реалізації на користь ОСОБА_5 , як законного стягувача, буде допущено втручання у спосіб, не передбачений законом, у його права, як стягувача.

Тому оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Таким чином, підстав, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, під час перегляду вказаної справи судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню як незаконне із постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 309, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Поновити представнику ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2021 року.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2021 року задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2021 року, якою накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0765 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, площею 0,0863 га, за кадастровим номером :02:000:0284, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; частину нежитлової будівлі, загальною площею 1337,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у частці 2/3 (частина основної будівлі літ. А-5, частина підвалів літ. А/п, А1/п, А2/п, частина прибудов літ. А1-5, А2-5, частина усіх побудов та споруд, загальна площа 891,53кв.м що складає 2/3 ч.); нежитлове приміщення(складається з: основної будівлі А-1 площею 1724,0 кв.м, основної будівлі В-1 площею 133,6 кв.м, основної будівлі Б-1 площею 17,6 кв.м., основної будівлі Б-1 площею 73,7 кв.м, навісу Г-1), розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Халхингольська, 80; нежиле приміщення (складається з: основного будинку А-1 площею 1746,4 кв.м, основного будинку Б-1 площею 465,5 кв.м, основного будинку В-1 площею 340 кв.м., основного будинку Г-1 площею 641,5 кв.м, прибудови Г1-1 площею 8,7 кв.м., прибудови Г2-1 площею 30,0 кв.м., основного будинку Д-1 площею 33,6 кв.м., основного будинку Ж-1 площею 15,3 кв.м., вбиральні 3, огорожі 1-5, мостіння І, путі ІІ), розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Конноармійська, 6; житловий будинок (житловий будинок літ. А-2, житлова мансарда літ. А/м, крильцо літ. А, а1, паркан №1, ворота №2, мощіння І) розташований за адресою: м. Маріуполь, пров. Спортивний, 10 - скасувати.
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_14 , яке погоджене прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_15 , у кримінальному провадженні № 0000459 від 07 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, про арешт майна відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_1
Судді
[підпис]ОСОБА_2

[підпис]ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом." Головуючий, суддя _______________ ОСОБА_1 (посада) (підпис) (ПІБ)

28.01.2021 року
(дата засвідчення) копії)