Справа № 201/9629/20
Провадження № 1-в/201/284/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про зняття судимості за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зняття з нього судимості за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, за якими його було засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року, посилаючись на те, що з моменту відбуття ним покарання за цими злочинами минуло не менше половини строку погашення судимості, зазначеного у ст. 89 КК України, він позитивно характеризується за місцем проживання і роботи, нових кримінальних правопорушень не вчиняв, що свідчить про наявність підстав для дострокового зняття з нього судимості.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, у якій клопотання про зняття з нього судимості підтримав у повному обсязі і просив його розглянути за його відсутності.

Представник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду клопотання за його відсутності, відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, суд доходить до наступних правових висновків.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді шести років шести місяціва позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року вищезазначений вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 307 КК України було скасовано, а кримінальну справу в цій частині закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року) за відсутністю в діянні складу злочину, а дії ОСОБА_3 по епізоду його дій від 09 серпня 2011 року були перекваліфіковані з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, а також визначено вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, від якого ОСОБА_3 звільнено відповідно до ст. 2 Закону України від 08 квітня 2014 року зі змінами, внесеними Законом України від 06 травня 2014 року «Про амністію у 2014 році», в решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Згідно з вимогами ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотання (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Положеннями пункту 7 ст. 89 КК України передбачено, що такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за нетяжкий злочин, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами пункту 8 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визначаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Вимогами ч. 1 ст. 90 КК України, строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України, в редакції закону України про кримінальну відповідальність № 4652-VI від 13 квітня 2012 року, яка, з урахуванням ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_3 злочину покращувала його становище, передбачено, що якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. При цьому, частиною другою цієї статті встановлено, що зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26 грудня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства про погашення і знаття судимості», було звернуто увагу судів на те, що при вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.

Погашення і зняття судимості є різними формами припинення стану судимості. Воно можливе лише за наявності передбачених ст. 55 КК України (1960 року) чи статтями 89, 108 КК України (2001 року) підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом.

Судам необхідно враховувати, що дострокове зняття судимості відповідно до ст. 91 чи ч. 3 ст. 108 КК України з повнолітньої особи, яка відбула покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та з особи, що вчинила тяжкий або особливо тяжкий злочин у віці до 18 років і відбула за нього покарання у виді позбавлення волі, можливе тільки після закінчення не менше ніж половини строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК України, і лише за умови, що судом буде встановлено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.

Як встановлено судом з матеріалів клопотання, ОСОБА_3 був засуджений до позбавлення волі за ч. 1 ст. 309 КК України, строк погашення судимості за якою становить три роки з дня відбуття покарання, а також за ч. 1 ст. 307 КК України, строк погашення судимості за якою становить шість років з дня відбуття покарання, при цьому, ОСОБА_3 відбув призначене йому покарання 15 травня 2014 року, а отже, з моменту відбуття останнім покарання і на час звернення ним до суду з клопотанням про зняття судимості, вже минули строки, визначені ст. 89 КК України, таким чином, судимість за вищезазначені злочини погашена, що не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом, а ОСОБА_3 є таким, що не має судимості за вказані злочини, після спливу відповідних строків погашення судимості, визначених ст. 89 КК України, а отже, клопотання ОСОБА_3 про зняття судимості не може бути задоволено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 89, 90 КК України, 91 КК України (в редакції закону України про кримінальну відповідальність № 4652-VI від 13 квітня 2012 року), ст.ст. 538, 539 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26 грудня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства про погашення і знаття судимості», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття судимості за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення ухвали через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, а сторонами кримінального провадження, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1