УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000180 від 16.03.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180від 16.03.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України.

Так,16.03.2020 на адресу СУ ГУНП в Одеській області надійшли матеріали за заявою заступника голови Української антипіратської асоціації ОСОБА_5 про те, що невстановлена особа, станом на 03.03.2020, умисно порушує авторські права окремих суб`єктів кінематографічної діяльності, шляхом розповсюдження аудіовізуальних творів (кінофільмів) через всесвітню мережу Інтернет, не маючи на те відповідної ліцензії, завдавши майнової шкоди в особливо великому розмірі.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про кінематографію» встановлено, що розповсюдження і демонстрування фільмів в Україні здійснюються відповідно до затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері кінематографії технічних стандартів, норм та правил розповсюдження і демонстрування фільмів. Дотримання цих стандартів, норм та правил є обов`язковим для суб`єктів кінематографії незалежно від форм власності.

Частиною 3 статті 14 Закону встановлено, що порядок розповсюдження фільму визначається угодою, укладеною розповсюджувачем фільму з авторами фільму або особою, яка має виключне право на фільм.

Статтею 15 Закону встановлено, що право на розповсюдження і демонстрування національних та іноземних фільмів на всіх видах носіїв зображення надається суб`єктам кінематографії центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії. Документом, який засвідчує це право та визначає умови розповсюдження і демонстрування, є державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів. Фільми, на які видані державні посвідчення на право розповсюдження і демонстрування, вносяться до державного реєстру фільмів. Положення про державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів затверджується Кабінетом Міністрів України.

При цьому встановлено, що державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів видається на платній основі суб`єкту кінематографії протягом десяти робочих днів з дня подання заяви та інших документів і матеріалів, визначених Кабінетом Міністрів України.

Термін розгляду заяви про видачу державного посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів може бути продовжений на двадцять п`ять робочих днів у разі виникнення розбіжностей щодо індексу фільму та перегляду фільму експертною комісією з питань розповсюдження і демонстрування фільмів.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, єпіратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, незаконне оприлюднення програм організацій мовлення, камкординг, кардшейрінг, а також Інтернет-піратство, тобто вчинення будь-яких дій, які відповідно до цієї статті визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав з використанням мережі Інтернет.

В ході досудового розслідування допитано в якості представника потерпілого ОСОБА_5 який надав детальне роз`яснення обставин виявленого ним кримінального правопорушення, та способу його здійснення.

Так, з заяви ОСОБА_5 встановлено, що на даний час на території м. Одеси існує інтернет ресурс «kinomob.com», який всупереч установленого законом порядку в режимі реального часу здійснює трансляцію аудіовізуальних творів, не маючи на те відповідного дозволу.

Зі змісту заяви ОСОБА_5 вбачається, що вчиненим кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди власникам авторських прав на кінематографічні твори, зокрема таким юридичним особам: WarnerBros. EntertaimentInc. (Warner), Disney Emterprises. Inc. (Disney), Universal City Studios LLLP (Universal), Columbia Pictures Industries. Inc (Sony).

Так, в ході проведення оперативним підрозділом, за дорученням слідчого, оперативно (розшукових) заходів під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що до адміністрування інтернет ресурсу «kinomob.com», який всупереч установленого законом порядку в режимі реального часу здійснює трансляцію аудіовізуальних творів, не маючи на те відповідного дозволу причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім цього встановлено, що за допомогою онлайн-кінотеатру«kinomob.com» здійснюється розповсюдження тізерної реклами, яка надається тізерною мережею etarg.network. Вказана тізерна мережа надає можливість рекламодавцям (тобто адміністраторам інтернет ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») отримувати виплату грошових коштів з за розміщення та відтворення тізерної реклами на вказаному інтернет ресурсі) за перегляди реклами користувачамимережі Інтернет, тобто фактично за допомогою вказаної тізерної мережі здійснюється фінансування незаконної трансляції аудіовізуальних творів інтернет ресурсом «kinomob.com».

При цьому, встановлено, що до функціонування тізерної мережі etarg.network безпосередньо причетна ТОВ «ЛІД ТІМ» (), а також наступні особи, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином встановлено, що невстановлені особи, всупереч Закону України «Про авторське право і суміжні права», Закону України «Про кінематографію», інших нормативно-правових актів у сфері кінематографії, здійснюють незаконну трансляції аудіовізуальних творів через інтернет ресурс «kinomob.com», а також здійснюють фінансування вказаних дій, у зв`язку з чим в діях невстановлених осіб, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, ОСОБА_8 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_9 .

У подальшому, а саме 15.10.2020 старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 в ході проведення якого виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

На даний час, вилучені грошові кошти, що були отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також речі, обіг яких заборонений на території України та які можуть свідчити про вчинення особою іншого кримінального правопорушення є речовими доказами, а саме: матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час даного кримінального провадження, у зв`язку з чим існує реальна загроза його зникнення, втрати, пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та визнані як такі постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області.

Підставою накладення арешту на вказане майно є збереження речових доказів, зокрема слідів, що залишились на них, з метою унеможливлення їх знищення, перетворення, пошкодження, що у подальшому негативно вплине на проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що в рамках кримінального провадження на теперішній час призначено проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», результати проведення якої мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, з метою схоронності виявлених та вилучених в ході обшуку речей та документів, які можуть мати значення по даному кримінальному провадженню, виявлення, фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відносяться до обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню, які можуть мати значення для об`єктивного, всебічного і повного розслідування кримінального провадження, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

2. Позиція учасників кримінального провадження.
Від прокурора надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за його відсутності.

Від представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт надійшли письмові заперечення на клопотання про арешт майна, зміст яких зводиться до обставин того, що за результатами проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено майно, яке являється власністю ОСОБА_10 , яка будь-якого відношення до даного кримінального провадження не має. Оскільки вилучене майно являється власністю ОСОБА_10 , то стороною обвинувачення не доведено також, що таке майно відповідає критеріям речових доказів. Крім того, вказане клопотання про арешт майна подано не уповноваженою особою, з огляду на що в сукупності, в задоволенні такого клопотання представник просив відмовити у повному обсязі.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України.
Зокрема, згідно поданого клопотання, досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого порушення авторських прав окремих суб`єктів кінематографічної діяльності, шляхом розповсюдження аудіовізуальних творів (кінофільмів) через всесвітню мережу Інтернет, не маючи на те відповідної ліцензії, в результаті чого було завдано майнової шкоди в особливо великому розмірі.

З долучених до даного клопотання матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування на теперішній час перевіряється версія можливої причетності до вчинення кримінального правопорушення за обставинами даного кримінального провадження громадянина ОСОБА_8 , за адресою мешкання якого стороною обвинувачення й було проведено 15.10.2020 року обшук.

Слідчий суддя враховує, що згідно долученого до даного клопотання протоколу обшуку від 15.10.2020 року вбачається, що при проведенні санкціонованого обшуку за місцем мешкання громадянина ОСОБА_8 , останній був присутній.

Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно письмових зауважень адвоката ОСОБА_11 , які долучені до протоколу обшуку від 15.10.2020 року в якості додатку, вбачається, що ОСОБА_8 , надав добровільну згоду на проведення обшуку, попри порушення законодавства з боку слідчого.

Викладеним в сукупності, на думку слідчого судді, відомості в частині проживання громадянина ОСОБА_8 за адресою, де було проведено обшук ( АДРЕСА_1 ) ставитися під сумнів не можуть.

В свою чергу, згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2020 року, якою було надано дозвіл на проведення обшуку за вищевказаною адресою, вбачається, що власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_9 .

Відтак, на думку слідчого судді, оскільки обшук було проведено за місцем мешкання громадянина ОСОБА_8 , за результатами його проведення було виявлено та вилучено, зокрема, грошові кошти, які, у випадку підтвердження причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження підтвердять їх можливе кримінально-протиправне джерело набуття, слідчий суддя приходить до переконання про те, що вказані грошові кошти відповідають категорії речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України (набуті кримінально протиправних шляхом).

Що стосується вилучених предмету, ззовні схожого на ніж, а також поліетиленових пакетів з вмістом, двох скляних циліндричних пристроїв для смаління, то слідчий суддя вважає, що на теперішній час також наявна необхідність в перевірці джерела їх походження, а також знаходження за адресою їх вилучення, з огляду на що, слідчий суддя також приходить до переконання про відповідність таких речей категорії речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України (набуті кримінально протиправних шляхом).

Крім того, слідчим суддею враховується, що постановою слідчого від 27.10.2020 року, в рамках кримінального провадження № 0000180 від 16.03.2020 призначено проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», в свою чергу постановою слідчого від 15.10.2020 року вилучені речі визнано речовими доказами в рамках такого кримінального провадження.

За таких обставин, з огляду на викладене, перед слідчим суддею доведено існування підстав вважати, що обумовлені слідчим суддею речі є доказами в рамках даного кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

В свою чергу, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), які, крім того, в подальшому будуть використовуватися при проведенні відповідних процесуальних дій з ними (експертиз, оглядів тощо).

5. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі відповідають категорії речових доказів. Відтак, оскільки вилучені речі можуть використовуватися як докази, зокрема, на підтвердження причетності громадянина ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення за обставинами даного кримінального провадження (причетність якого на теперішній час перевіряється), в зв`язку з чим не виключено в такому випадку набуття останнім відповідного процесуального статусу в рамках такого кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що завданням арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність запобігання його відчуження та знищення з боку громадянина ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.
Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), забезпечення проведення відповідних процесуальних дій з вилученим майном (експертиз, оглядів тощо), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні предмети зокрема.
6. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначеної у клопотанні особи ( ОСОБА_8 ), пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
Крім того, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів, зацікавлені особи, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальну можливість звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про скасування арешту майна.
7. Висновки слідчого судді.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000180 від 16.03.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України задовольнити.
Накласти арешт на речі, що були вилучені 15.10.2020 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- предмет ззовні схожий на ніж

- 137 (сто тридцять сім) купюр номіналом 200 (двісті) гривень (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 7 (сім) купюр номіналом 1000 (тисяча) гривень (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 102 (сто дві) купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 3 (три) купюри номіналом 100 (сто) гривень (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 25 (двадцять п`ять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 21 (двадцять одна) купюра номіналом 100 (сто) євро (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 6 (шість) купюр номіналом 500 (п`ятсот) євро (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 12 (дванадцять) купюр номіналом 50 (п`ятдесят) євро (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 15 (п`ятнадцять) купюр номіналом 20 (двадцять) євро (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 6 (шість) купюр номіналом 10 (десять) євро (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- 4 (чотири) купюри номіналом 5 (п`ять) євро (згідно детального переліку номерів вказаних купюр у протоколі обшуку)

- поліетиленовий пакет з застібкою, в якому наявна таблетка у вигляді капсули в якій міститься порошкоподібна речовина невідомого походження

- 2 скляних циліндричних пристрої для смаління

- поліетиленовий пакет з застібкою з наявною у ньому невідомою речовиною рослинного походження зеленого кольору, що передбачає собою заборону відчуження такого майна.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1