Справа № 161/9378/20
Провадження № 1-кп/161/1175/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 23 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001668 від 06.05.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася та проживає в АДРЕСА_1 , громадянка України, освіта неповна вища, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей 2007 та 2015 років народження, не працює, несудима,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 16 грудня 2019 року, близько 23.30год. в коридорі будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, під час словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, штовхнувши останню руками, від чого вона впала на підлогу даного приміщення, умисно нанесла ряд ударів ногами по ногах потерпілої ОСОБА_5 , після чого, продовжуючи свій злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, наздогнала потерпілу ОСОБА_5 , яка намагалась утекти, на подвір`ї вищевказаного житлового господарства, де, поваливши її на землю, умисно нанесла декілька ударів кулаками обох рук в ділянку голови потерпілої ОСОБА_5 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та обличчя у вигляді саден, забою та садна в ділянці лівого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта за № 341 від 07.05.2020 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 інкримінується заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість визнала фактично частково та повідомила, що ніяких тілесних ушкоджень потерпілій вона не наносила, лише штовхнула останню на вулиці, оскільки намагалася забрати в неї мобільний телефон, щоб ОСОБА_5 не змогла викликати поліцію.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_3 , її винуватість повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так потерпіла ОСОБА_5 будучи допитаною безпосередньо в судовому засіданні підтвердила факт нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою. Окрім того показала, що на вулиці вони кликала на допомогу, про що почув свідок ОСОБА_6 , наполягала на суворому покаранні.
Потерпіла як під час досудового розслідування, зокрема і при проведенні слідчого експерименту 19.05.2020, так і в суді послідовно розповідала про обставини вчиненого щодо неї злочину та пояснювала, що дійсно обвинувачена заподіяла тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_7 в суді повідомив про те, що дійсно 16 грудня 2019 року ввечері він почув крики ОСОБА_5 про допомогу «рятуйте, допоможіть». Вийшовши з свого будинку, він побачив як обвинувачена, сидівши зверху на потерпілій, наносила їй удари. Вказаний свідок і під час слідчого експерименту 22.05.2020 чітко показав послідовність нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілій, які були спричинені на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .
Показання вказаних потерпілої та свідка є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинувачену, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають і іншим доказам у справі.

Відповідно до висновку експерта №341 від 07.05.2020, у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження: забій м`яких тканин голови та обличчя у вигляді саден, забій та садно в ділянці лівого колінного суглобу. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів/предмету, більш детальна характеристика яких не відобразилась в морфології ушкоджень, цілком можливо в час вказаний в постанові та в медичній документації, за ступенем тяжкості усі вони відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Також висновком експерта №352 від 13.05.2020 (додатково до №341) встановлено, що у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження: забій м`яких тканин голови та обличчя у вигляді саден, забій та садно в ділянці лівого колінного суглобу. Не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у вигляді забою та садна в ділянці лівого колінного суглобу під час падіння з висоти власного зросту (як з прискоренням, так і без).

Висновки судово-медичних експертиз тілесних ушкоджень є науково-обґрунтованими та піддавати їх сумніву в суду підстав немає. Не наведені такі підстави і обвинуваченою.

Твердження обвинуваченої про те, що вона лише штовхнула потерпілу, суд оцінює критично, оскільки будь-яких підтверджуючих даних про це матеріали справи не містять, а конкретні обставини справи, не дають підстав прийти до такого висновку.

Така стратегія захисту, яка висунена зі сторони обвинуваченої, на думку суду, є нічим іншим, як способом уникнення кримінальної відповідальності.
Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч.1 ст.125 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачена ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, інформації про негативну характеристику матеріали провадження не містять, на обліках в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватою, вважає за необхідне призначити останній покарання у виді громадських робіт, однак на мінімальний строк.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченою, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання у виді штрафу суд не вбачає, оскільки обвинувачена офіційно не працює.
Окрім того, суд враховує, що позиція потерпілої сторони у судовому засіданні щодо обрання заходу примусу не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Згідно ч.ч. 4, 5 ст.128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою від 31.08.2020, відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України, приймаючи до уваги, що потерпілою ОСОБА_5 не зазначено змісту позовних вимог, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, суд встановив строк для усунення потерпілій вказаних недоліків позовної заяви.
Разом з тим, оскільки позивач ОСОБА_5 не усунула недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, її заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві, як це передбачено ч.3 ст.185 ЦПК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, ч.2 ст.185 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди повернути позивачу.

Речові докази у справі: копії медичної документації, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий