УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 751/4049/18
провадження № 51-3607 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2020 року,
встановив:
Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України ( далі КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі частини 4 статті 70 КК, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та не відбутої частини покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 червня 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців.
Так, вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2020 року встановлено, що 23 травня 2017 року, близько 11 години 10 хвилин, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , без попередньої змови, перебуваючи в коридорі збірного відділення Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», що за адресою: вул. Реміснича, буд. 2, м. Чернігів, усвідомлюючи, що інспектор сектору реагування патрульної поліції № 4 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, оскільки останній перебував у складі конвойного наряду, у форменому одязі, виконував службові обов`язки щодо конвоювання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Козелецького районного суду Чернігівської області, у зв`язку з виконанням ОСОБА_6 службових обов`язків, діючи умисно, неодноразово нанесли останньому кулаками обох рук не менше 8 ударів в область голови та тулубу, чим спричинили останньому побої та тілесне ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми правої тім`яної ділянки, що відповідно до висновку експерта № 494 від 15 червня 2017 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Крім того, 23 травня 2017 року, близько 11 години 11 хвилин, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , без попередньої змови, перебуваючи в коридорі збірного відділення Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», що за адресою: вул. Реміснича, буд. 2, м. Чернігів, усвідомлюючи, що інспектор сектору реагування патрульної поліції № 2 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 є працівником правоохоронного органу, оскільки останній перебував у складі конвойного наряду, у форменому одязі, виконував службові обов`язки щодо конвоювання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Козелецького районного суду Чернігівської області, у зв`язку з виконанням ОСОБА_9 службових обов`язків, діючи повторно та умисно, неодноразово нанесли останньому кулаками обох рук не менше 6 ударів в область голови та тулубу, чим спричинили останньому побої та тілесне ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми лівої виличної ділянки, що відповідно до висновку експерта № 495 від 15 червня 2017 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 345 КК.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2020 року вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2020 року змінено, виключено з вироку посилання на складання покарань за сукупністю злочинів за даним вироком і вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 червня 2019 року. ОСОБА_4 призначено покарання за частиною 2 статті 345 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статті 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2017 року і остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджується із вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2020 року та ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2020 року, вимагає скасувати зазначені судові рішення і закрити кримінальне провадження, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанцій.
В обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого йому злочинного діяння, адже він не мав умислу на заподіяння тілесних ушкоджень працівникам правоохоронних органів. Окрім того, при оцінці доказів судами не були враховані протиріччя між показаннями потерпілих та свідків та їх невідповідність дослідженим у судовому засіданні доказам.
Перевіривши доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 , Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2020 року, всі досліджені судом докази були визнані належними, допустимими та достовірними, а за сукупністю достатніми та взаємозв`язаними між собою, а невизнання вини, зокрема, засудженим ОСОБА_4 , суд першої інстанції розцінив як обрану позицію захисту від пред`явленого обвинувачення. Так, показання ОСОБА_4 в судовому засіданні про його побиття працівниками поліції під час конвоювання не є достовірними, суперечать сукупності інших наданих суду доказів та розцінюються судом як засіб захисту з метою уникнути відповідальності або пом`якшити покарання за свою участь у вчиненому злочині. Окрім того, Новозаводським районним судом міста Чернігова було встановлено, що показання допитаних в суді потерпілих, свідків не містять протиріч, та загалом оцінюються як достовірні, з достатньою повнотою підтверджують факт причетності ОСОБА_4 до нанесення побоїв та легких тілесних ушкоджень потерпілим.
Таким чином, на підставі показань потерпілих, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 345 КК України, а саме: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
В ухвалі Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2020 року зазначено, що проаналізувавши доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 колегія суддів дійшла висновку, що її автор, даючи оцінку кожному доказу окремо, не пов`язуючи їх між собою, намагається переконати про неналежність цих доказів, які, нібито не свідчать про скоєння ним злочину. Проте, така позиція апелянта є хибною. Суд проаналізував усі надані йому докази стороною обвинувачення в комплексі і дійшов вірного висновку, описавши його у вироку, що усі вони, повністю і детально між собою узгоджуючись, викривають обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.
Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 прямо причетний до нанесення побоїв та тілесних ушкоджень потерпілим, його вина повністю доведена показаннями потерпілих і свідків та дослідженими письмовими та речовими доказами, а тому доводи засудженого ОСОБА_4 щодо недоведеності його вини у пред`явленому обвинуваченні слід вважати безпідставними, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2020 року.
Ухвала Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3