Справа № 487/1957/20
Провадження № 1-кп/487/558/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , її представника ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч.2 ст. 190 КК України. Одночасно разом з обвинувальним актом до суду для затвердження надійшла угода про примирення від 31.03.2020, яка укладена між обвинуваченою ОСОБА_4 і потерпілою ОСОБА_5 .
В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та її представник заявили клопотання про відмову у затвердженні угоди про примирення посилаючись на те, що обвинувачена ОСОБА_4 не виконує умови угоди, оскільки нею жодної виплати на відшкодування заподіяної шкоди не здійснювалось, крім того, під час укладення угоди, потерпіла була після лікарні, ще погано себе почувала та не зовсім розуміла, що підписує.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав неможливим затвердити угоду про примирення, хоча зазначив, що сторонам угоди були роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 просила вирішити клопотання на розсуд суду та зазначила, що дійсно у зв`язку із скрутним матеріальним становищем не може відшкодувати шкоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо:1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмови в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
За таких обставин, розглянувши угоду про примирення від 31.03.2020 яка укладена між обвинуваченою ОСОБА_4 і потерпілою ОСОБА_5 , суд вважає, що в її затверджені слід відмовити, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 не виконує умови угоди, не здійснює виплат на відшкодування заподіяної шкоди та потерпіла не зовсім розуміла наслідки укладення та затвердження угоди.
Суд ставить на обговорення учасників кримінального провадження питання щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду або повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку ізнабранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018, згідно якого кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України законодавцем віднесено до кримінального проступку.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту до органу досудового розслідування, у зв`язку з набранням законної сили законом про кримінальні проступки, посилаючись на відсутність правового регулювання повернення обвинувальних актів відповідно до закону про кримінальні проступки та вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачена просила вирішити на розсуд суду.

Потерпіла та її представник вважали можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч. 2 ст. 190 КК України.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон З України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 (далі Закон), яким врегульовано особливості досудового розслідування кримінальних проступків та їх судового розгляду. Відповідно вищевказаного Закону, діяння вчинені особою, передбачені ч.2 ст.190 КК України є злочином, а діяння за ч.1 ст. 190 КК України є кримінальним проступком.

Частиною 1 ст.334 КПК, передбачено, що матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються (ч.2 ст.217 КПК України, в редакції Закону №2617-VIII).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Крім того, слід відзначити, що процедури судового розгляду щодо злочину і кримінального проступку, відповідно до положень КПК України, мають істотні розбіжності і регламентовані різними главами КПК України.

Таким чином, вищенаведені положення свідчать про те, що Закон № 2617-VIII від 22.11.2018 року містить імперативну норму щодо обов`язку суду повернути прокурору обвинувальний акт для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальних провадженнях про правопорушення, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду.

Крім того, положення КПК України та Закону №2617-VIII не наділяють суд правом вирішувати питання об`єднання в одне провадження чи роз`єднання у різні провадження щодо кримінального проступку та щодо злочину у справах обвинувальні акти в яких скеровані до суду, але не призначені до судового розгляду станом на 01.07.2020 року і визначають чіткий алгоритм дій, який починається з прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору, а у подальшому прийняття одного з рішень, відповідно до вищеописаної процедури встановленої у наведених вище положеннях.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що обвинувальний акт надійшов до суду 06.04.2020 та містить кримінальне правопорушення, що визначений як кримінальний проступок, обвинувальний акт не призначено до судового розгляду, а вирішення питання про об`єднання в одне кримінальне провадження проступків та злочинів входить відповідно п.п.3 п.4 розділу 2 Закону до компетенції органів досудового розслідування, суд вважає необхідним обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 повернути прокурору для внесення цих матеріалів з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди про примирення від 31.03.2020, укладеної міжпотерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченою ОСОБА_4 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч.2 ст. 190 КК України відмовити.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч.2 ст. 190 КК України повернути прокурору для виділення матеріалів кримінального провадження, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та внесення цих матеріалів з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1