КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3427/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
представника власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_11 та накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Touаreg», 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_2 », зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпорядження ним, у тому числі здійснювати ремонт вказаного автомобіля; на ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що стосується автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Touаreg», 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_2 », зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпорядження ними.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль «Volkswagen», моделі «Touаreg», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що арештований автомобіль не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та не мітить слідів злочину чи інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи певних обставин. Стверджує про відсутність підстав для накладення арешту з метою спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Додає про відсутність уданому кримінальному провадженні цивільного позову.

Далі в апеляційній скарзі представник власників майна зазначає про недоведеність стороною обвинувачення існування ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Зазначає про порушення слідчим суддею вимог ч. 6 ст. 173 КПК України при постановленні ухвали, вказуючи при цьому, що майно власнику не повернуто. Додає, що копію протоколу про вилучення майна не вручено ні власнику, ні його представнику.

Крім того, адвокат звертає увагу суду на відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого ОСОБА_12 щодо ОСОБА_7 . Додає про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, позиціюпредставника власників майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власників майна задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003365, відомості про яке 28.05.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
02.06.2020 слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Touаreg», 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_2 », зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що стосується автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Touаreg», 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_2 », зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року, задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не знайшли свого підтвердження, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддяприйшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Посилання апелянта на те, що арештований автомобіль не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та не мітить слідів злочину чи інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи певних обставин, слід визнати непереконливими, з урахуванням тих обставин, що постановою старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_13 про визнання речовим доказом від 29.05.2020 року, автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Touаreg», 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні (а.с 13-14).

Твердження апелянта про відсутність підстав для накладення арешту з метою спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), колегія суддів визнає необгрунтованими, з урахуванням тих обставин, що метою накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого, є забезпечення збереження речових доказів, про що зазначено в ухвалі слідчого судді.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання адвоката на відсутність у даному кримінальному провадженні цивільного позову.

Посилання представника власника майна на відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , слід визнати передчасними, оскільки дані обставини стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду при вирішенні питання заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Твердження адвоката про порушення слідчим суддею вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання автора апеляційної скарги на невручення власнику майна протоколу про його вилучення.

Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, з урахуванням доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності ухвали слідчого судді та невідповідності висновків суді фактичним обставинам справи, слід визнати непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року, якоюзадоволено клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 та накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Touаreg», 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_2 », зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпорядження ним, у тому числі здійснювати ремонт вказаного автомобіля; на ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що стосується автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Touаreg», 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_2 », зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпорядження ними, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4