ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1922/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №638/1651/19 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
заявника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 щодо невчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 щодо невчинення певних дій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2020 року та прийняти рішення про направлення матеріалів скарги до суду першої інстанції для її розгляду. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що оскаржував невиконання керівником ХМП №1 ОСОБА_7 певних дій, за клопотанням від 12.08.2020 в частині виконання вимог ст.ст. 8,9,56,220 КПК України у повному обсязі у відповідності до вимог Закону про проведення досудового розслідування. 26.08.2020 на вказане клопотання ним не було отримано відповіді в повному обсязі про надання копій матеріалів наглядового провадження №04.26.6728.18, що вважає обов`язковими до виконання. Тому він звернувся слідчого судді зі скаргою, в якій вимагав виконати норму п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, а саме обов`язкового виконання прокурором своїх повноважень та надання матеріалів наглядового провадження, оскільки вважає, що він як потерпілий, відповідно до ст.ст. 56,221 КПК України має право на ознайомлення з матеріалами, які стосуються скоєного проти нього кримінального правопорушення та робити з нього копії та виписки.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, думки апелянтів, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2020 року за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухав доповідь судді, пояснення заявника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевірив матеріали судового провадження колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 26.08.2020р. ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив розглянути його скаргу, в якій зазначав, що 12.08.2020 заявник звернувся до керівника ХМП №1 ОСОБА_7 з клопотанням в частині виконання вимог п.п.11,13 ч. 2 ст. 56 КПК України та отримання ним копій матеріалів наглядового провадження №04.26.6728.18 в матеріалах кримінального провадження №0003750 від 28.09.2018 року для подальшого ознайомлення. На вказане клопотання заявником отримано відповідь 14.08.2020 року, в якій, на думку заявника, не виконані вимоги закону та норми щодо вручення потерпілому матеріалів наглядового провадження, що вважає порушенням його прав. Заявник просив суд скаргу задовольнити, зобов`язати керівника Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 надати копії наглядового провадження №04-26-6728-18 потерпілому ОСОБА_6 в частині вимоги по клопотанню ____2020 у повному обсязі у відповідно до вимог ст. 8.9.56 КПК; зобов`язати процесуального керівника по матеріалах кримінального розслідування вчинити визначені дії з врученням копій матеріалів наглядового провадження у відповідності до КПК України по кримінальному провадженню №0003750 від 28.09.2018 року для подальшого ознайомлення.

Відмовляючи ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою, слідчий суддя виходив з того, що оскарженню слідчому судді підлягають лише зазначені та перелічені в ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора. Зі змісту скарги, поданої ОСОБА_6 , вбачається, що він просить «…зобов`язати керівника Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 надати копії наглядового провадження №04-26-6728-18 потерпілому ОСОБА_6 в частині вимоги по клопотанню ____2020 у повному обсязі у відповідно до вимог ст. 8.9.56 КПК та зобов`язати процесуального керівника по матеріалах кримінального розслідування вчинити визначені дії з врученням копій матеріалів наглядового провадження у відповідності до КПК України по кримінальному провадженню №0003750 від 28.09.2018 року для подальшого ознайомлення», проте, в порушення вимог кримінального процесуального закону заявником не вказано дії, що входять до вичерпного переліку, який наведений у статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, його вимоги є неконкретизованими, не вказана та конкретна дія чи бездіяльність, що порушила, на думку заявника, його процесуальні права на досудовому розслідуванні, як учасника кримінального провадження, яка наведена в статті 303 КПК України.

Крім того, слідчим суддею вказано, з посиланням на лист Харківської місцевої прокуратури №1 від 14.08.2020 року №04-26-6728-18, адресованого ОСОБА_6 у відповідь на його звернення, що з його змісту встановлено, що права заявника з боку органу прокуратури жодним чином не порушені, йому повідомлено про можливість ознайомитися із матеріалами наглядового провадження із вказанням місця та часу.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачена ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Зі змісту скарги заявника вбачається, що ОСОБА_6 просив суд: «…зобов`язати керівника Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 надати копії наглядового провадження №04-26-6728-18 потерпілому ОСОБА_6 в частині вимоги по клопотанню ____2020 у повному обсязі у відповідно до вимог ст. 8.9.56 КПК та зобов`язати процесуального керівника по матеріалах кримінального розслідування вчинити визначені дії з врученням копій матеріалів наглядового провадження у відповідності до КПК України по кримінальному провадженню №0003750 від 28.09.2018 року для подальшого ознайомлення». Вказані вимоги заявника не підлягають оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, в якій зазначено вичерпний перелік бездіяльності та рішень слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якою є право доступу до суду (рішення у справі Gоldеr v. The United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія А №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до вимог процесуального Закону України, загальне право потерпілого одержувати копії процесуальних документів конкретизується статтями КПК, які передбачають обов`язкове вручення (або надіслання) йому особою, яка здійснює процесуальну дію, копії певного процесуального документа: копії ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння потерпілого, якщо він присутній під час проведення обшуку вручається слідчим чи прокурором (ч. З ст. 236 КПК); копії постанов про зупинення і про відновлення досудового розслідування надсилаються слідчим (ч. 4 ст. 280 і ч. 1 ст. 282 КПК); копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування вручаються прокурором (ст. 293 КПК); копії постанов слідчого і прокурора про закриття кримінального провадження надсилаються відповідно слідчим або прокурором (ч. 5 ст. 284 КПК). КПК передбачає для потерпілого можливість через отримання письмових повідомлень бути поінформованим про хід кримінального провадження, про процесуальні дії і рішення, які приймаються, та про свої процесуальні права у зв`язку з цими діями і рішеннями осіб, які здійснюють кримінальне провадження. Зокрема, формою таких повідомлень є і названі випадки вручення або надіслання йому копій відповідних процесуальних документів. На стадії досудового розслідування потерпілий має також право на отримання копій матеріалів провадження, які його безпосередньо стосуються: під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення має право робити необхідні виписки та копії (ст. 221 КПК); під час ознайомлення з відкритими сторонами матеріалами після завершення досудового розслідування робити копії або відображення матеріалів (ст. 290 КПК); у разі закриття кримінального провадження слідчим чи прокурором на отримання копії постанови слідчого чи прокурора про закриття кримінального провадження (ч. 5 ст. 284 КПК).

Крім того, як обґрунтовано вказано слідчим суддею, з посиланням на лист Харківської місцевої прокуратури №1 від 14.08.2020 року №04-26-6728-18, адресованого ОСОБА_6 у відповідь на його звернення, права ОСОБА_6 , як потерпілого, з боку органу прокуратури, жодним чином не порушені, оскільки вказаною відповіддю йому повідомлено про можливість ознайомитися із матеріалами наглядового провадження із вказанням місця та часу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді